Tārgārjenu dinastijas pirmā gadsimta beigās
vecais karalis Džaharīss kļuva arvien vārgāks.
Tolaik Tārgārjenu nams bija spēka pilnbriedā.
Nama pakļautībā bija desmit pieauguši pūķi,
un neviena vara nespēja mēroties ar to spēkiem.
Karalis Džaharīss bija valdījis mierā un pārticībā gandrīz 60 gadus,
bet abi viņa dēli bija traģiski gājuši bojā,
un nebija zināms, kurš būs pēctecis.
Tā nu 101. gadā vecais karalis
sasauca Lielo Padomi, lai tā izraugās mantinieku.
Hārenholā ieradās vairāk nekā tūkstoš lordu.
Tika uzklausīti 14 troņa pretendenti, bet tikai divus apsvēra nopietni.
Princesi Reinīsu Tārgārjenu, karaļa vecāko pēcteci,
un viņas jaunāko brālēnu, princi Viserīsu Tārgārjenu,
karaļa vecāko vīriešu kārtas pēcteci.
Visi augstākie lordi
un Septiņu karaļvalstu lordi vasaļi pasludina,
ka princim Viserīsam Tārgārjenam jākļūst par Pūķakmens princi.
Reinīsa, būdama sieviete, nemantos Dzelzs troni.
Lordi izvēlējās Viserīsu.
Manu tēvu.
Džaharīss sasauca Lielo Padomi,
lai novērstu karu par to, kurš kļūs par viņa pēcteci.
Viņš zināja skarbo patiesību:
Pūķa namu varēja iznīcināt vienīgi nams pats.
RIT KARAĻA VISERĪSA I VALDĪŠANAS DEVĪTAIS GADS.
VĒL 172 GADI LĪDZ TRAKĀ KARAĻA AIRĪSA NĀVEI
UN VIŅA MEITAS, PRINCESES DINERĪSAS DZIMŠANAI.
Sveicu mājās, princese. Ceru, ka lidojums bija patīkams.
Neizliecies atvieglots.
Es jūtos atvieglots.
Ikreiz, kad zelta nezvērs atved tevi sveiku un veselu,
mana galva ir glābta no pīķa.
Sairaksa strauji aug. Drīz būs tikpat liela kā Karakss.
Gandrīz pietiekami liela diviem segliem.
Mani pilnīgi apmierina skatītājas loma.
Reinīra.
Tu zini, ka man nepatīk, ka tu lido, kamēr esmu šādā stāvoklī.
Tev nevienā stāvoklī nepatīk, ka es lidoju.
-Jūsu gaišība! -Labs rīts, Alisenta!
-Vai pagulēji? -Jā.
Cik ilgi?
Man nevajag tavas mātišķās rūpes, Reinīra.
Tevi ielenc apkalpotāji, kam rūp vienīgi bērns.
Kādam jārūpējas arī par tevi.
Tu pati drīz gulēsi šajā gultā, Reinīra.
Mēs ar šīm neērtībām kalpojam zemei.
Es labāk gribētu būt bruņinieks un gūt slavu kaujas laukā.
Mums abām ir karalisks klēpis.
Mūsu kaujas lauks ir dzemdību gulta.
Jāiemācās to paciest bez sūrošanās.
Tagad ej mazgāties. Tu smirdi pēc pūķa.
Es viņam teicu: "Šķiet, tu skaties nepareizajā galā."
Lordi.
Brīvo pilsētu augošā alianse sāk veidoties par triarhiju.
Viņi sapulcējušies pie Asinsakmens
un pašlaik atbrīvo Pārejas salas no pirātiem.
Aizdomīgi labi jaunumi, lord Korlis.
Vīrs vārdā Kragass Drahars
pasludinājis sevi par šīs triarhijas princi admirāli.
Iesaukts par Krabju Barotāju
attapīgā ienaidnieku sodīšanas paņēmiena dēļ.
Mums būtu jāžēlo beigtie pirāti?
-Nē, jūsu gaišība... -Reinīra, tu kavē.
Karaļa kauszine nedrīkst kavēt, lai ļaudīm netrūktu kausu.
Es apciemoju māti.
Pūķa mugurā?
Jūsu gaišība, pēc prinča Deimona lūguma kronis ieguldījis ievērojamus līdzekļus
viņa Pilsētsardzes pārapmācībā un pārapgādē.
Jūs varētu mudināt brāli ieņemt savu vietu padomē
un novērtēt, kā viņam veicies komandiera amatā.
Domājat, ka šie pienākumi pietiekami nodarbina Deimonu,
un visas viņa domas un spēki veltīti vienīgi tiem?
Cerams, ņemot vērā izmaksas.
Tad uzskatīsim, ka jūsu zelts ir labi ieguldīts.
Lūdzu, neļaujiet šai triarhijai
izplesties Pārejas salās, jūsu gaišība.
Ja kuģu ceļi kritīs, mūsu ostas izputēs.
Kronis ir uzklausījis jūsu ziņojumu, Korlis,
un ņem to vērā.
Apspriedīsim Mantinieka turnīru, jūsu gaišība?
Ar lielāko prieku.
Vai mestru vārda dienas prognoze ir spēkā?
Jums jāsaprot, ka aprēķini ir aptuveni, karali,
bet mēs visi pētām mēness kartes
un uzskatām, ka prognoze ir iespējami precīza.
Turnīra izmaksas nav nekādas sīkās.
Varbūt atliksim tās, līdz bērns būs rokā?
Lielākā daļa lordu un bruņinieku jau ir ceļā uz Karaļa ostu.
-Ja liksim griezties atpakaļ... -Turnīrs ilgst teju nedēļu.
Spēles vēl nebūs galā, kad mans dēls piedzims.
Un visa zeme svinēs.
Mēs nevaram paredzēt bērna dzimumu.
Protams.
Neviens mestrs nespēj paust beznosacījumu viedokli.
Karalienei vēderā ir zēns. Es to zinu.
Un mans mantinieks drīz izkliedēs visas raizes.
Viņš rītausmā iebrauca pa Sarkanās pils vārtiem.
Tēvs zina, ka viņš ir šeit?
-Nē. -Labi.
Lai dievi apžēlojas!
Nekas, sīr.
Ko tu dari, tēvoci?
Sēžu. Reiz šis varētu būt mans tronis.
Ja tevi sodīs par valsts nodevību, tad ne.
Tu sen neesi bijis galmā.
Jā.
Galms ir šaušalīgi garlaicīgs.
Kāpēc tad tu esi atgriezies?
Dzirdēju, ka tavs tēvs rīkojot turnīru man par godu.
Par godu viņa mantiniekam.
Es tā arī teicu.
Viņa jaunajam mantiniekam.
Līdz tava māte nedzemdēs dēlu,
būs vien jāsamierinās ar mani.
Tad es cerēšu uz brāli.
Es tev kaut ko atvedu.
Zini, no kā tā ir?
No Valīrijas tērauda.
Tāpat kā Drūmā māsa.
Pagriezies.
Tagad...
mums abiem pieder daļiņa mūsu senču mantojuma.
Skaisti.
-Tu izlasīji? -Protams, izlasīju.
Kad princese Nimērija ieradās Dornē, ko viņa apņēma par vīru?
-Vīrieti. -Kā viņu sauca?
Kaut kāds lords.
Ja tu tā atbildēsi, septa Mārlova dusmosies.
Viņa dusmās ir smieklīga.
Tu vienmēr esi tāda, kad raizējies.
Kāda?
Īgna.
Tu raizējies, ka dēls tēvam būs mīļāks par tevi.
Es raizējos tikai par māti.
Ceru, ka tēvs tiks pie dēla.
Vienīgais, ko viņš vēlas, kopš sevi atceros.
Tu gribi, lai viņam ir dēls?
Es gribu lidot kopā ar tevi pūķa mugurā,
apskatīt brīnumus aiz Šaurās jūras un ēst tikai kūkas.
-Es runāju nopietni. -Es par kūkām nekad nejokoju.
Tu neuztraucies par savu vietu?
Man patīk šī vieta, diezgan ērta.
-Kurp tu ej? -Mājās. Ir vēls.
Princese Nimērija pārveda roinarus pāri Šaurajai jūrai 10 000 kuģos,
lai izbēgtu no vajātājiem valīriešiem.
Viņa apņēma par vīru Dornes lordu Morsu Martelu
un pie Saulesšķēpa sadedzināja savus kuģus,
lai parādītu saviem ļaudīm, ka vairs nekur nebēgs.
-Ko tu dari? -Lai tu atcerētos.
-Ja septa redzēs šo grāmatu... -Pie velna septu!
Reinīra!
Vai dzīst?
Mazliet izpleties, jūsu gaišība.
Tu zini, kas tas ir?
Esam nosūtījuši vaicājumu Citadelei.
Viņi meklē tekstos līdzīgus gadījumus.
Sīka brūce no apsēšanās uz troņa. Nieks.
Karalis pārdzīvo lielu spriedzi, jo tuvojas dzemdības.
Slikts garastāvoklis var kaitēt ķermenim.
Lai kas tas būtu, par to jāklusē.
Pieliksim vēlreiz dēles.
Šī brūce nekādi nedzīst, dižmestr.
Drīkstu ieteikt piededzināšanu?
Piededzināšana būtu prātīgs līdzeklis, jūsu gaišība.
-Tas sāpēs... -Labi.
Labi.
Tu vannā pavadi vairāk laika nekā es tronī.
Tikai te man pēdējā laikā ir ērti.
Remdens.
Tik silts, cik mestri ļauj.
Viņi nezina, ka pūķiem patīk karstums?
Pēc šīm drausmīgajām gaidībām
nebrīnīšos, ja tiešām izšķilsies pūķis.
Tad viņš tiks mīlēts un lolots.
Reinīra jau paziņojusi, ka viņai būs māsa.
Tiešām?
Pat izdomājusi vārdu.
Kādu?
Visenja.
Izvēlējās šūpulim pūķa olu, kas viņai atgādina Vagāru.
Lai dievi apžēlojas!
Mūsu ģimenē jau ir Visenja.
Vai ir kādas ziņas no tava mīļā brāļa?
Kopš iecēlu viņu par Pilsētsardzes komandieri, ne.
Gan jau uz turnīru parādīsies.
Viņš nespēj atturēties.
Turnīrs?
Par godu pirmdzimtajam dēlam, kura tev vēl nav?
Tu taču saproti -
ja bērnam nav locekļa, tad nekas neveicinās tā izaugšanu.
Šis bērns ir zēns, Eima.
-Jā. -Esmu par to pārliecināts.
Tik pārliecināts, kā nekad.
Sapnis bija skaidrāks par atmiņām.
Mūsu dēls piedzima ar Īgona dzelzs kroni galvā.
Un es dzirdēju, kā pērkondimdoši pakavi
šķaida vairogus un šķindina zobenus.
Es noliku mūsu dēlu uz Dzelzs troņa,
Dižās septas zvaniem skanot, un visi pūķi ierēcās vienā balsī.
Piedzimis ar kroni galvā.
Dievi, apžēlojieties! Dzemdības jau tāpat ir pietiekami sāpīgas.
Šī ir pēdējā reize, Viserīs?
Vienu bērnu zaudēju zīdaiņa vecumā, divi piedzima nedzīvi,
divas grūtniecības beidzās pirms laika.
Pieci desmit gadu laikā.
Zinu, ka man ir pienākums sagādāt tev mantinieku.
Man žēl, ja šajā ziņā esmu tevi pievīlusi. Nudien žēl.
Nē.
Bet es apraudāju visus mirušos bērnus.
Komandieris ieradies!
Kad pārņēmu komandiera amatu, jūs visi bijāt kā klaiņojoši suņi.
Izbadējušies un nedisciplinēti.
Nu jūs esat dzinējsuņi, paēduši un gatavi medībām.
Mana brāļa pilsēta ir pagrimusi.
Tajā plaukst un zeļ dažnedažādi noziegumi.
Pietiek!
Šonakt Karaļa osta iemācīsies bīties no zelta krāsas.
Celies!
Nevajag... Nē! Nē, nē, nē!
Izvarotājs!
Nē! Nē! Nē! Nē...
Zaglis!
Nē!
Slepkava!
Tā bija nepieredzēta dažnedažādu noziedznieku tvarstīšana.
Jūsu brālis pārvērta to izrādē un pats sprieda sodu.
Kā stāsta, vajadzējis divjūgu,
lai beigās aizvestu gabalos sacirstos līķus.
Lai dievi apžēlojas!
Princis nedrīkst rīkoties tik patvaļīgi.
-Brāli. -Deimon.
Turpini. Tu pieminēji manu nesodāmību.
Paskaidrojiet, ko jūs darāt ar Pilsētsardzi.
Jūsu jaunie zelta apmetņi vakarnakt atstāja lielu iespaidu, vai ne?
Vai tad?
Pilsētsardze nav zobens, ko pavicināt pēc jūsu iegribas.
Tas ir kroņa varas simbols.
Sardze realizēja kroņa likumus. Nepiekrīti, lord Strong?
-Princi, diez vai... -Kaprīzas nežēlības izrādīšana
diez vai saskan ar mūsu likumiem.
Pašlaik augstmaņi no visas karalistes
ierodas Karaļa ostā uz mana brāļa turnīru.
Gribi, lai viņus aplaupa, izvaro, noslaktē?
Nepametot Sarkanās pils drošību, to var arī nezināt,
bet mazļaudīm Karaļa osta šķiet patvaļīga un biedējoša.
Mūsu pilsētai būtu jābūt drošai visiem ļaudīm.
Piekrītu.
Tikai ceru, ka nav jāsakropļo puse manas pilsētas, lai to panāktu.
Laiks rādīs.
Iecēlām princi Deimonu par komandieri, lai sekmētu likumu un kārtību.
Noziedzniekiem būtu jābaidās no Pilsētsardzes.
Paldies par atbalstu, Korlis.
Kaut tikai princis būtu tikpat uzticīgs savai sievai
kā darbam, jūsu gaišība.
Sen neesi redzēts Ielejā vai Rūnakmenī.
Mana bronzas kuce vairāk priecājas, ja neesmu mājās.
Lēdija Rea ir tava sieva, godājama Ielejas lēdija.
Runā, ka Ielejā vīri guļot ar aitām, nevis ar sievietēm.
Varat man ticēt, aitas ir glītākas.
Žēlīgā debess.
Jūs devāt Septiņu zvērestu, ka godāsiet savu pielaulāto sievu.
Labprāt atdošu lēdiju Reu tev, lord Haitauer,
ja vajag sievieti, kas sasilda gultu.
Tava sieva nesen nomira.
Vai tad ne?
Oto.
Varbūt vēl neesi gatavs dzīvot tālāk.
Jūs zināt, ka brālim patīk jūs ķircināt. Tiešām viņš jāizaicina?
Piedodiet, jūsu gaišība.
Padome ieguldījusi lielus līdzekļus,
lai Pilsētsardze atbilstu tavām augstajām prasībām.
Realizē manus likumus, bet ņem vērā,
ka līdzīgas izrādes kā vakarnakt bez atbildes nepaliks.
Sapratu, jūsu gaišība.
Pēc vecāsmātes nāves Karaļa osta sāka pagrimt.
Galu galā,
varbūt jaunā Pilsētsardze tai nāks par labu.
Kas tevi nomāc, mans princi?
Varu ievest vēl kādu.
Varbūt jaunavu.
Varbūt vairākas.
Varētu pat sarunāt kādu ar sudraba matiem.
Tu esi Deimons Tārgārjens,
Karaksa jātnieks, Drūmās māsas pavēlnieks.
Tu karalim esi neaizvietojams.
Esiet sveicināti!
Daudzi mērojuši tālu ceļu, lai piedalītos šajās spēlēs.
Apsolu, ka nepaliksiet vīlušies.
Uzlūkojot šos brašos bruņiniekus,
es saprotu, ka nekad vēsturē tiem nav bijis līdzīgu.
Bet šo lielo dienu
vēl svinīgāku dara jaunumi, kuros ar vislielāko prieku dalos.
Karalienei Eimai ir sākušās dzemdības!
Lai Septiņu veiksme apspīd visus mūsu cīnītājus!
Noslēpumains bruņinieks?
Nē, Kols no Vētrasgala.
-Neesmu dzirdējusi par Kolu namu. -Princese Reinīsa Tārgārjena.
Pazemīgi izlūdzos neieceltās karalienes svētību.
Lai veicas, brālēn!
Labprāt pieņemtu, ja domātu, ka man to vajag.
Par to Barateonam varētu izraut mēli.
Mēles nemainīs mantošanas kārtību. Lai jau kulsta.
Lorda Stokvērta meita ir apsolīta tam jaunajam Tārlijam.
-Lorda Mesija dēlam? -Viņus apprecinās,
tiklīdz viņu iecels bruņinieka kārtā.
Tad lai pasteidzas.
Dzirdēju, ka lēdija Elinora slēpj piebriedušu vēderu.
Aiziet! Sarauj! Aiziet!
Ko tu zini par sīru Kristonu Kolu?
Viņš esot lorda Dondarriona pārvaldnieka vienkāršu ļaužu dēls,
bet, izņemot to, ka tikko nogāzis no zirga
abus Barateonus, neko vairāk nevaru pateikt.
Princis Deimons no Tāgrārjenu nama,
Pilsētas princis izvēlēsies savu pirmo pretinieku!
Pirmajai divkaujai
princis Deimons izvēlas sīru Gveinu Haitaueru no Senpilsētas,
karaļa labās rokas vecāko dēlu.
Pieci pūķi par Deimonu.
-Lieliski, tēvoci. -Paldies, princese.
Esmu diezgan pārliecināts, ka spēju uzvarēt turnīrā, lēdija Alisenta.
Bet jūsu svētība man to nodrošinātu.
Lai veicas, princi!
Spiediet. Saņemieties. Spiediet!
Kas notiek?
Jaundzimušais guļ otrādi. Mēs nespējam viņu pagriezt.
Spiediet!
-Spiediet! -Palīdziet viņai!
Vairāk magoņu piena nedrīkstam dot, lai nekaitētu bērnam.
Karaliene ir stipra sieviete, viņa cīnās no visa spēka,
bet ar to varētu nepietikt.
-Nē! -Eima.
-Eima. Es esmu šeit. -Palīdzi man.
-Lūdzu, es to negribu. -Es esmu šeit. Viss ir labi.
Tā. Būs labi. Viss būs labi.
Turi manu roku.
-Nogalini viņu! -Pavisam neglīta diena.
Diez vai tā būtu jāsvin nākamā karaļa piedzimšana.
Ar untumainu vardarbību.
Pēc karaļa Mīgora nāves pagājuši 70 gadi.
Šie bruņinieki ir pavisam zaļi.
Neviens nav bijis īstā karā.
Lordi sūta viņus arēnā
ar tēraudu dūrēs un sēklu kulēs,
bet mēs ceram, ka viņi izturēsies godājami.
Brīnums, ka pēc pirmajām asinīm nesākās karš.
Citas izvēles nav.
Bērns jāizgriež no viņas klēpja.
-Palieciet... -Melos?
Jūsu gaišība.
Lūdzu...
Smagās dzemdībās tēvam reizēm jāpieņem
neiespējams lēmums.
Runā taču!
Upurēt vienu vai zaudēt abus.
Varbūt bērnu vēl var glābt.
Šo paņēmienu māca Citadelē.
Pārgriežot dzemdi, tiek atbrīvots jaundzimušais.
-Bet lielais asins zudums... -Septiņas elles, Melos.
Tu vari glābt bērnu?
Jārīkojas tagad vai jāatstāj viss dievu rokās.
Sīrs Kristons Kols cīnīsies pret sīru Deimonu Tārgārjenu,
Pilsētas princi!
Pīķi!
-Viserīs. -Jā.
Bērnu tūliņ izņems.
Es mīlu tevi.
Ko?
Kas notiek?
Nē, viss kārtībā.
Ko? Kas notiek?
-Nē. Viserīs. Ko viņi dara? -Viņi izņems bērnu.
-Kā... -Viss kārtībā.
-Viserīs, lūdzu. Nē, man bail. -Viss kārtībā.
-Nebaidies. -Kas notiek?
-Viņi izņems bērnu. -Nē...
-Viss kārtībā. -Lūdzu.
Bērns jāizņem.
Ak, nē! Nē! Nē!
Izdaru pirmo iegriezumu starp pirmo...
-Nē! -Lūdzu, turiet viņu.
-Viserīs, nē! Lūdzu! Nē, nē, nē! -Nebaidies.
Turiet vaļā. Turiet vaļā.
Zobenu!
Princis Deimons Tārgārjens vēlas turpināt ar ieročiem!
Padodies!
Dievi! Viņš ir dornietis.
Gribētu lūgt princeses svētību.
Vēlu veiksmi, sīr Kriston!
Princese.
Apsveicu, jūsu gaišība.
Jums ir dēls.
-Zēns? -Jauns mantinieks, jūsu gaišība.
Vai esat izvēlējušies vārdu?
Beilons.
Tevi gaida.
Interesanti, vai tās dažas mana brāļa dzīves stundas
mans tēvs beidzot ieguva kāroto laimi.
Tēvam tevi vajag
vairāk nekā jebkad agrāk.
Es nekad nebūšu dēls.
Kur ir Reinīra?
Mums nepavisam negribas to apspriest šajā drūmajā brīdī,
-bet lieta ir steidzama. -Kāda lieta?
Jūsu pēcteča nosaukšana.
Pēc nesenajām traģēdijām esat palicis bez tieša mantinieka.
Karalim ir mantinieks.
Lai cik smagi jums būtu, jūsu gaišība,
uzskatu, ka valsts stabilitātes dēļ
jābūt pilnīgai skaidrībai par pēcteci.
Troņa mantošanas kārtību jau nosaka prakse un likums.
Nosauksim viņa vārdu?
Deimons Tārgārjens.
Ja neapstrīdamais mantinieks paliks Deimons,
zemē var sākties jukas.
Zemē vai padomē?
Neviens šeit nezina, ko Deimons darītu kā karalis,
bet neviens nešaubās par viņa godkāri.
Paskat, ko viņš izdarīja ar zelta apmetņiem.
Pilsētsardze ir uzticīga viņam, 2000 vīru liela armija.
Armija, ko jūs viņam uzticējāt, Oto.
Es iecēlu viņu par likumības pārzini, bet jūs nosaucāt par tirānu.
Jūs kā mantzinis teicāt, ka viņš ir izšķērdīgs un izputinās valsti.
Deimona iecelšana par komandieri bija jūsu risinājums.
Tikai pussolis, jūsu gaišība.
Patiesībā Deimons būtu jātur tālu prom no galma.
Deimons ir mans brālis, mans asinsradinieks.
Viņam būs vieta manā galmā.
Lai viņš saglabā vietu galmā,
bet, ja dievi sūtīs jums
-vēl kādu jaušu vai nejaušu traģēdiju... -Jaušu?
Ko jūs gribat teikt?
Brālis mani nogalinās? Atņems kroni?
To jūs sakāt?
Nevajag!
Jā, Deimons ir godkārīgs, bet viņš netīko pēc troņa.
Tam viņam trūkst pacietības.
Dievi vēl nav radījuši cilvēku,
kam trūktu pacietības, ja pieejama absolūtā vara.
Ņemot vērā apstākļus,
tas nebūtu nekas neparasts, ja karalis nosauktu pēcteci.
Kurš vēl varētu pretendēt?
Karaļa pirmdzimtā.
Reinīra? Meitene?
Dzelzs tronī nav sēdējusi neviena karaliene.
Tas ir tikai tradīciju un prakses jautājums.
Ja jūs tik ļoti uztraucaties par stabilitāti,
varbūt nevajadzētu pārkāpt tradīcijas un iecelt par mantinieci meiteni.
Deimons būtu otrs Mīgors vai vēl sliktāks.
Viņš ir impulsīvs un vardarbīgs.
Padomei ir pienākums sargāt karali un zemi no viņa.
Piedodiet, jūsu gaišība, bet es tā uzskatu
un zinu, ka citi piekrīt.
Jūs nepiespiedīsiet mani izvēlēties - brāli vai meitu.
Nemaz nevajag. Ir vēl citi pretendenti.
Piemēram, tava sieva, Korlis? Neieceltā karaliene.
Reinīsa bija Džaharīsa vecākā dēla vienīgais bērns.
Viņa bija pārliecinoša pretendente,
-un viņai jau ir dēls. -Pirms brīža
jūs paudāt atbalstu Deimonam!
-Ja nevaram vienoties par mantinieku... -Mana sieva un dēls ir miruši!
Es nesēdēšu un neskatīšos, kā vārnas knābā viņu līķus!
Steidzami sūti kraukli uz Senpilsētu.
Kundze.
Mana dārgā.
Kā jūtas Reinīra?
Viņa ir zaudējusi māti.
Visi mīlēja karalieni.
Es šodien aizdomājos par tavu māti.
-Kā viņa gaišība jūtas? -Ļoti nomākts.
Tāpēc sūtīju pēc tevis.
Tu varētu iet viņu mierināt.
Viņa istabās?
Es nezinātu, ko teikt.
Izbeidz.
Viņš priecāsies par ciemiņu.
Uzvelc kādu no mātes kleitām.
Lēdija Alisenta Haitauera, jūsu gaišība.
Ko tu gribi, Alisenta?
Nolēmu jūs apciemot.
Atnesu grāmatu.
Tu esi ļoti laipna, paldies.
Mana mīļākā grāmata.
Zinu, ka esat aizrāvies ar vēsturi.
Jā, esmu.
Kad nomira mana māte,
visi runāja mīklās.
Es gribēju, lai kāds pasaka, ka skumst par to, kas notika ar mani.
Man ļoti žēl, jūsu gaišība.
Paldies.
Tu atkal esi karaļa vienīgais mantinieks.
Iedzersim par mūsu nākotni?
Klusu! Princis teiks runu!
Klusu!
-Princi! -Runu! Runu!
Pirms sākam, jūsu gaišība,
esmu spiests par kaut ko ziņot.
Vakar vakarā
princis Deimons izpirka vienu no Zīda ielas baudas namiem
saviem Pilsētsardzes virsniekiem un citiem draugiem.
Karalis un padome atkārtoti noraidījuši manas pretenzijas uz troni.
Bet, lai kā viņi sapņotu un lūgtos, mani nav tik vienkārši aizstāt.
Dievi dod un dievi ņem.
-Viņš dzēra par princi Beilonu... -Par karaļa dēlu!
...saukdams viņu
par mantinieku viendienīti.
Šo ziņojumu apstiprina trīs liecinieki.
Visi apgalvo, ka tur notikušas svinības.
Tu izskaties kā iekarotājs, brāl.
Tu tā teici?
-Nesaprotu. -Uzrunājot mani, saki "jūsu gaišība",
citādi mana sardze izgriezīs tev mēli.
"Mantinieks viendienītis." Tu tā teici?
Katrs sēro citādi, jūsu gaišība.
Mana ģimene ir izpostīta.
Bet tu neesi līdzās man vai Reinīrai,
tu dzīro par savām izredzēm!
Smejies kopā ar netiklēm un saviem roklaižām!
Tavs vienīgais sabiedrotais galmā esmu es!
Vienīgi es esmu tevi aizstāvējis!
Tu esi iemetis man acīs visu, ko esmu tev devis!
Tu vienmēr esi centies mani padzīt.
Uz Ieleju, uz Pilsētsardzi, lai tikai es nebūtu tev blakus.
Tu esi karalis desmit gadus, bet ne reizi
neesi lūdzis kļūt par tavu labo roku.
-Kāpēc lai es to darītu? -Tāpēc, ka esmu tavs brālis.
-Un pūķa asinis stāv pāri visam. -Kāpēc tad tu mani tik dziļi ievaino?
Es vienmēr saku patiesību. Es redzu, kāds ir Oto Haitauers.
-Nelokāms un uzticīgs palīgs? -Neģēlis.
Otrais dēls, kurš mantos vienīgi to, ko pats sagrābs.
Oto Haitauers ir daudz godājamāks par tevi.
-Viņš tevi nesargā. Es sargātu. -No kā?
No tevis paša.
Tu esi vājš, Viserīs.
Un tava izspiedēju padome to zina. Visiem rūp vienīgi savs labums.
Esmu nolēmis nosaukt jaunu mantinieku.
-Es esmu tavs mantinieks. -Vairs neesi.
Tu tūliņ pat atgriezīsies Rūnakmenī pie savas sievas,
turklāt bez ierunām.
Tā ir karaļa pavēle.
Jūsu gaišība.
Tēvs.
Balerions bija pēdējā dzīvā būtne, kas redzēja Valīriju pirms Bojāejas.
Tās diženumu un trūkumus.
Ko tu redzi, skatoties uz pūķiem?
Ko? Kopš mātes bērēm neesi bildis man ne vārda,
-pēc tam atsūti sardzi... -Atbildi!
Tas ir svarīgi.
Ko tu redzi?
-Laikam jau mūs. -Paskaidro.
Visi saka, ka Tārgārjeni ir drīzāk dievi nekā cilvēki.
Bet viņi tā saka tāpēc, ka mums ir pūķi.
Bez tiem mēs esam tādi paši kā visi.
Tā ir ilūzija, ka mēs valdām pār pūķiem.
Cilvēkam nevajadzētu jokot ar šo spēku.
Tas izraisīja Valīrijas bojāeju.
Ja nezināsim savu vēsturi, ar mums notiks tas pats.
Tārgārjenam tas jāsaprot, lai kļūtu par karali.
Vai par karalieni.
Piedod, Reinīra.
Esmu izniekojis daudzus gadus, vēlēdamies dēlu.
Tu esi mantojusi mātes labākās īpašības.
Un es, tāpat kā viņa, ticu, ka tu būtu izcila karaliene.
Tavs mantinieks ir Deimons.
Deimons nav radīts, lai valkātu kroni.
Bet es ticu, ka tu gan esi.
Korliss no Velarjonu nama,
Liedagu lords un Sanesu pavēlnieks.
Es, Korliss Velarjons,
Liedagu lords un Sanesu pavēlnieks,
solos būt uzticīgs karalim Viserīsam un viņa mantiniecei, princesei Reinīrai.
Būšu viņiem padevīgs
un aizstāvēšu pret ienaidniekiem uzticīgi un bez viltus.
Zvēru pie vecajiem un jaunajiem dieviem.
Šis nav nekāds sīkums, Reinīra.
Pūķa segli ir viens,
bet Dzelzs tronis ir bīstamākais sēdeklis visā zemē.
Es, lords Hoberts Haitauers,
Dienvidu bāka, Citadeles aizstāvis
un Senpilsētas balss,
solos būt uzticīgs karalim Viserīsam un viņa mantiniecei, princesei Reinīrai.
Būšu viņiem padevīgs un aizstāvēšu pret ienaidniekiem...
-Karaks! -...uzticīgi un bez viltus.
Zvēru pie vecajiem un jaunajiem dieviem.
Dod roku.
Es, Bormunds Barateons, solos būt uzticīgs...
Man tev jāizstāsta vēl kas.
Varbūt būs grūti saprast, bet tev tas jādzird.
Mūsu vēsture vēsta,
ka Īgons no Pūķakmens paskatījās pāri Melnūdens līcim
un ieraudzīja bagātu zemi, ko varētu sagrābt.
Bet viņa vienīgais dzinējspēks nebija godkāre.
Viņš bija redzējis Sapni.
Kā Deinīsa paredzēja Valīrijas bojāeju,
Īgons paredzēja cilvēku bojāeju.
Tā sāksies ar šausmīgu ziemu, kas uzbruks no tālajiem ziemeļiem.
Es, Rikons Stārks, Ziemmalas lords, Ziemeļu uzraugs...
Īgons redzēja, ka vējš atnes absolūtu tumsu.
Un tās iemītnieki iznīcinās dzīvo pasauli.
Kad pienāks šī lielā ziema, Reinīra,
visai Vesterosai tai jāpretojas.
Lai cilvēce izdzīvotu, Tārgārjenam jāsēž
Dzelzs tronī.
Karalim vai karalienei,
kas ir pietiekami stiprs, lai apvienotu pret aukstumu un tumsu.
Īgons nosauca savu sapni "Dziesma par ledu un uguni".
Karalis nodod šo noslēpumu mantiniekam kopš Īgona laikiem.
Tagad tev jāapsola to glabāt un sargāt.
Apsoli man, Reinīra.
Apsoli man.
Es, Viserīss Tārgārjens, pirmais sava vārda nesējs,
andalu, roinaru un pirmļaužu karalis,
Septiņu karaļvalstu valdnieks un Zemes aizstāvis,
ieceļu Reinīru Tārgārjenu par Pūķakmens princesi
un Dzelzs troņa mantinieci.