Velarijonai ateina!
Jūrų Gyvatė nukirs tau galvą!
Ne, ne, ne!
Ne! Meldžiu!
Eik velniop, prince Dreiharai!
Velniop tavo šliundrą motiną ir šunsnukį tėvą!
Ne!
Ne.
Šlovė princui Deimonui!
Deginkit Triarchijos mėšlius gyvus!
Čionai, mano prince!
Gelbėkit!
-Bėkit į olas! -Į olas! Tuoj pat!
Traukiamės į olas!
Grįžtam į olas!
Kur tu?
Stok prieš mane, Dreiharai.
Pasirodyk, Dreiharai!
Kur tu?
Sušersiu tave krabams!
Kur tu?
Jo plaukai panašūs į jūsų, karaliau.
-Tikrai panašūs. -Ir jūsų akys, karaliau.
Na, taip.
Ir panaši nosis, ar ne?
2 m. berniukas jau panašus į karalių.
Na, taip, broli.
Bet šįryt jis valgė avižinę košę rankom.
Jis užaugs.
Jo garbei iškelta nemaža puota.
Medžioklės pabaigoj švęsim dar labiau.
Pasakyk, kodėl.
Eigonui sukako dveji. Kūdikystė jau praeity.
Tereikia, kad Viseris įvardintų jį sosto įpėdiniu.
Nebūčiau toks užtikrintas.
Jis karaliaus pirmagimis.
Nežinau, ar Jo Malonybė viską mato taip aiškiai.
Tai padėk jam matyt aiškiai.
Patarėjau.
Jūsų Malonybe.
Turiu svarbių naujienų iš Pakopų salų.
Krabšėrys apgulė Kruvinąją olą,
o jo kariai tamsoj užpuolė mūsų laivyną.
Ne šiandien, Tailandai.
Pakopų salų klausimas labai skubus.
Jau 3 metus. Palauks dar 3 dienas.
Ateikit, valgykit. Stiprinkitės kelionei.
Prašom.
Ar karavanas paruoštas?
Renkasi prie Upės vartų.
Lordas Džeisonas laukia mūsų Kingsvude iki vidurdienio.
-Gal matei Reinirą? -Nemačiau, Jūsų Malonybe.
Triarchija glaudžiasi Kruvinosios uolos olose.
Drakonai jiems nepavojingi.
Jie neturi pėstininkų?
Jų samdiniai traukiasi būriais, karaliau.
Net jie supranta, kad nelaimės.
Kur Reinira?
Nesu tikras, Jūsų Malonybe.
Velarijonų pajėgos labai išsekusios, karaliau.
Karių gretose buvo pasėta abejonės sėkla.
Deimonas varo karius nuo kojų. Jie abejoja, ar jis geras vadas.
Jei karalius įsikištų...
-Tailandai. -Pats laikas.
Deimonas su Jūrų Gyvate pradėjo karą be Jo Malonybės pritarimo.
Jei po tiek laiko įsikištume, karalius atrodytų silpnas.
Kas nors pasakykit,
kur Reinira, po Septynių Pragarų?
Po drakono akim
Dar kartą.
Gal princesė norėtų išgirst dar ką nors?
Nenorėtų. Dar kartą.
Ji bėgo su savo žmonėm ir laivais
Jos širdis plyšo dėl tų...
Jūsų Malonybe.
Ar sakiau liautis?
Nuo pradžios.
Ji bėgo su savo laivais...
-Ir žmonėm. -Reinira.
Taip, karaliene.
Tu kviečiama į rūmų kiemą.
Karaliaus svita ruošiasi medžioklei.
Nusprendžiau likt čia, skaityt.
Gali eit, Samvelai.
Įsakau likt čia.
Karalienė įsako tuoj pat išvykt iš Godsvudo.
Princese.
Jūsų Malonybe.
Tave kviečia karalius.
Karalius turi ką švęst. Aš jam nereikalinga.
Jis nori, kad būtume kartu.
O medžioklė bus linksma.
Tai karaliaus įsakymas?
-Taip, bet... -Tuoj pat, Jūsų Malonybe.
To nereikia.
Visa tai nebūtina, Reinira.
Šaunu, ar ne?
Visa mūsų šeima leidžiasi į nuotykį Kingsvude.
Ar galima keliaut tokios būklės?
Meisteriai sakė, kad grynas oras man naudingas.
Anksčiau ar vėliau ir tu pastosi.
Didžiuosiuos savo anūku.
Nieko baisaus.
Dienos bėga lėtai, bet Eigonas gimė be sunkumų.
Galėtum vykt su manim.
Prisijungt.
Verčiau ne.
Skerdžiami šernai žviegia kaip vaikai.
Man nemalonu.
Tai medžioklė, Reinira.
Kaip norėtum prisidėt?
Kodėl klausi?
Nes tu - mano duktė. Princesė.
Turi pareigų.
Kas man nuolat primenama.
-Prašau? -Nuolat man primeni.
Nereiktų primint, jei atliktum savo pareigas.
Susirinkom ne dėl manęs.
Tegyvuoja Eigonas II, užkariautojas.
Už antrą Jo Malonybės gimtadienį.
Pranešta, kad buvo pagrobta ledi Džoana.
Kai lordo Svano laivas plaukė pro Pakopų salas.
Kas nutiks ledi Džoanai?
Ji bus parduota Laisvųjų miestų viešnamiui,
jei tikėsim paskalom.
Deja, dievai sutvėrė mane ne medžioklei.
-Ar galiu prisėst, damos? -Žinoma, prašom.
Larisas Strongas - jauniausias teisingumo kalvio lordo Lainelo sūnus.
Mano vyras sako, kad nė vienas karalius ilgam neužėmė Pakopų salų.
Tai nesvetinga vieta, tinkama tik laukiniams.
Gal pasakytų princesė.
Abejoju. Nesu buvus Pakopų salose.
Šį karą suplanavo tavo dėdė, ar ne?
Nežinau. Nesišnekėjom kelerius metus.
Kai pakeitei jį kaip įpėdinė.
Deimonas pats kaltas, ledi Keira.
Princesė tam tinkamesnė.
Jis sukėlė sumaištį, o karalius ją nutraukė.
Nusiuntė laivyną, karius ir sudorojo Triarchiją.
Bet karalius nekariauja.
Karalius kariauja, princese. Tavo tėvas to nepripažįsta,
bet į karą mus įvėlė tavo dėdė ir Jūrų Gyvatė.
Kaip pasitarnavai karalystei, ledi Redvain? Valgydama pyragą?
Man įdomu, princese.
Ar jūsų antras gimtadienis buvo toks didingas?
Tikrai nepamenu. Neprisimins ir Eigonas.
Lordas Džeisonas Lanisteris.
Supratau iš liūtų.
Mūsų nieks nesupažindino.
Tavo brolis dvynys tarnauja mano tėvui.
Tailandas...
baisiai nuobodus, nors man brangus.
Geriausias saldus vynas.
-Pagamintas Lanisporte. -Na, žinoma.
Kingsvudas - puiki vieta medžioklei.
Bet geriausia vieta - Nulieta uola, prie mano namų.
Esat ten buvus?
Kartą. Keliavau su mama, vaikystėj.
Tiesą sakant, nelabai pamenu.
Uola triskart aukštesnė už aukščiausią Senojo miesto bokštą.
Aukštesnė už sieną šiaurėj.
Sakoma, kad stovint bokšte
giedrą dieną, matosi kitas Saulėlydžio jūros krantas.
Tikriausiai gražu.
Mes neturim drakonų urvo, bet...
Bet turiu noro ir išteklių jį iškast.
Kam tau drakonų urvas?
Aišku, kad drakonams.
Dėl savo karalienės padaryčiau viską.
Arba dėl žmonos.
Ačiū už vyną.
Kuo tu mane laikai?
Dovana stiprioms šeimoms?
Tu tinkamo amžiaus, Reinira.
-Džeisonas Lanisteris tau puikiai tinka. -Jis arogantiškas savimyla.
Tuo jūs ir panašūs.
Kai subrendai,
aš pasinėriau į pergamentų ežerą.
Gavau laiškus iš visos karalystės.
Su pasiūlymais tuoktis.
Dažnai bandžiau su tavim šnekėtis.
Bet tu visad atsisakai.
Nes nenoriu tekėt.
Net aš turiu paisyt tradicijų ir pareigų, Reinira!
Atsiprašau, Jūsų Malonybe.
Privalai tekėt.
-Taip. -Medžiotojai siunčia pranešimą.
Buvo pastebėta Baltoji širdis.
Šis elnias - Kingsvudo karalius, Jūsų Malonybe.
Didybės ženklas per princo Eigono gimtadienį.
Princese.
Princese, palaukit!
Princese, lėčiau!
Princese!
Kas nutiko?
Mano tėvas...
Nori mane ištekint už Džeisono Lanisterio.
Ar...?
Ar tapau geležinio sosto įpėdine,
kad sustiprinčiau Lietos uolos lordą?
Man jį nužudyt?
Grįžkim į stovyklą, princese.
Nuostabi diena.
Pasigrožėkim Kingsvudu.
Ar buvai susižiedavęs, sere Kristonai?
Mano jaunystė buvo kupina nuotykių, kai mano tėvas tarnavo Blekheivene.
Bet rangas buvo per žemas sužadėtuvėms.
Prieš prisiekdamas karaliaus sargybai,
galėjau vesti tik prasčiokę.
Tau pasisekė, kad turi žodį.
Dauguma keistųsi su jumis vietom, princese.
Nes nieks nežino, kaip gyvenu.
Gal aš Drakono uolos princesė, bet neturiu balso.
Vieną dieną...
Visai neseniai...
Turėjot galios įtraukt mane į Baltąją knygą.
Kai buvau priimtas į karaliaus sargybą,
tai buvo didžiausia garbė Koulams.
Suteikėt man viską, ką turiu.
Jūs turit balsą, princese.
Jūsų Malonybe.
-Ar toli? -Išmatas radom
už pusės lygos, rytuose.
-Jos šviežios. -2-3 val., karaliau.
Jį rado geriausias žvalgas.
Žvėris sveria per 220 kg. Mes jį sekam.
-Taip. -Kai Vesteroso nevaldė drakonai,
Baltoji širdis buvo kilmingumo simbolis.
Ir būtent šiandien...
Nekreipdavau dėmesio į ženklus, karaliau,
bet jei dievai demonstruoja malonę...
Jūsų Malonybe.
Šitas buvo nukaltas Aukso galerijoj, princo Eigono garbei.
Neblogai.
Tikiuosi, kad juo nudėsit Baltąją širdį.
Kingsvudo karalių.
Lyg pats Septynetas būtų palaiminęs šią dieną.
Ačiū už dosnumą.
Man būtų garbė...
vest princesę Reinirą, karaliau.
Jums, jūsų dukrai ir karalystei siūlau jėgą.
Manai, kad Targarienų šeimai reikalinga jėga?
Ar nepaimtumėt daugiau drakonų?
Ar gali pasiūlyt drakonų?
Lieta uola - puiki vieta.
Reinira sėdėtų prie manęs ir nejaustų gėdos,
taip pat gautų kompensaciją už netektį.
Už kokią netektį?
Jei įpėdiniu paskelbtumėt jaunąjį Eigoną, karaliau.
Kada ketinu tą padaryt?
Maniau...
Jis - jūsų pirmagimis sūnus. Dauguma mano...
Sakai, dauguma?
Tavo žmonės abejoja mano pasirinkimu?
-Aišku, kad ne, karaliau. -Tavo pareiga -
pranešt apie kylantį sukilimą mano karalystėj.
Sukilimą? Nieko panašaus, Jūsų Malonybe.
Paskelbt Reinirą įpėdine - tai ne šiaip mano užgaida.
Tą turėtų žinot visi karalystės lordai.
Ačiū už dovaną.
Jūsų Malonybe.
Vyno.
Medžiotojai jį seka, karaliau. Jie siunčia skalikus.
Neilgai trukus Baltoji širdis bus aklavietėj.
Jūsų grobis pasiekiamas ranka.
Ką manai apie lordo Džeisono pasiūlymą?
Tas žmogus per daug išdidus.
Jūs ne tik Reiniros tėvas, bet ir karalius.
Ji jums paklustų.
Nenoriu jai įsakinėt, Otai.
Noriu, kad ji būtų laiminga.
Galima rinktis ne tik Lietą uolą.
Ką nors, kas jums labiau patiktų.
Arčiau namų.
Apie ką tu?
Apie princą Eigoną.
Jam tik dveji, Otai.
Taip. Bet baigtųsi begalinės piršlybos Reinirai.
-Sužadėt juos... -Atvykau medžiot.
Nedusinkit manęs su savo politika!
Baikim pokalbį.
Išsiuntėm raitelius ieškot Reiniros, karaliau.
Seras Kristonas išjojo paskui ją. Tikiuosi, jie kartu.
Ta mergina nepaklusni.
Jei uždrausčiau tekėt už Lanisterio,
ji būtų tyčia pabėgus su lordu Džeisonu.
Aš didis Targarienų karalius.
Bejėgis prieš savo septyniolikmetę dukrą.
Karalius Džaheris taikiai valdė pusšimtį metų.
O jo vaikai varė jį iš proto.
Ypač dukterys.
Tokia tradicija, karaliau.
Norit išgirst mano nuomonę?
Galiu spėt.
Manai, kad tavo sūnus, seras Harvinas Kaulaužys,
stipriausias riteris Septyniose karalystėse,
tinkamiausias Reinirai.
Ačiū, karaliau. Bet ne.
Panašu, kad Reinirai labiausiai tinka Jūrų Gyvatės sūnus
seras Leironas.
Kadaise siūliau jums vest jo seserį.
Mano argumentai tie patys.
Leinoras - gryno Valyrijos kraujo.
Jis to paties kraujo, kaip jūsų pusseserė princesė Reinė.
Be to, jis turtingiausios karalystės šeimos įpėdinis.
Nuo pirmojo pasiūlymo jūsų šeimos nesuartėjo.
Būtų gerai įtikt lordui Korlisui, net apsimestinai.
Bet reikia melstis,
kad Leinoras liks gyvas Pakopų salų mūšyje.
Princese, dar kartą prašau grįžt į stovyklą.
Man patinka čia.
Karalius nerimaus, kad dingot.
Karalius gali mirt iš nerimo.
Klausyk, sere Kristonai.
Ar karalystė laikys mane karaliene?
Žmonės neturės išeities, princese.
Ar viskas gerai, Jūsų Malonybe?
Žinai, aš...
Skyriau ją įpėdine norėdamas apsaugot karalystę nuo Deimono.
Ji buvo mano vienturtė.
Karalystės džiaugsmas.
Taip pasielgiau iš meilės.
Nes nebetikėjau.
Kuo nebetikėjai, mano meile?
Dauguma mano protėvių buvo drakonų raiteliai.
Nedaugelis buvo svajotojai.
Kaip drakono galia prilygsta pranašystės galiai?
-Jau vėlu, vyre. -Kai Reinira buvo vaikas...
Kai ką sapnavau.
Mačiau aiškiai, kaip šias liepsnas.
Man gimė berniukas.
Su užkariautojo karūna.
Norėjau, kad tai būtų tiesa. Norėjau tapt svajotoju.
Laukiau to sapno kiekvieną vakarą.
Bet jis pranyko.
Sutelkiau visas mintis ir valią.
Per mane mirė Reiniros motina.
Viseri.
Maniau, kad Reinira padės man išvengt skausmo ir apgailestavimo.
Kad jai tapus įpėdine viskas bus gerai.
-Taip ir buvo. -Nemaniau, kad vesiu dar kartą.
Ir susilauksiu sūnaus.
O jei klydau?
Jis ne baltas, karaliau. Bet didžiulis.
Jūsų Malonybe.
Pribaigimui.
Štai čia, karaliau.
Dar kartą, karaliau. Kairiau.
Ne.
Eime, mielas prince. Duokim karalienei ramybę.
Ar patiko medžioklė, Jūsų Malonybe?
Pakankamai.
Kaip elgėsi mano anūkas?
Jis patiko damoms Lanister ir Redvain.
Ir turėtų patikt.
Jis - karalystės ateitis.
Juk matėt, kokia buvo puota.
Ji suvienijo žmones.
Po 15 m. neaiškumų ir abejonių, pagimdėt karaliui sūnų.
Eigonas gimė valdyt Septynias karalystes.
Jei Viseris paskelbtų jį įpėdiniu, karalystė jį gerbtų.
Ar jums nemalonu?
-Nenorit, kad jūsų sūnus valdytų? -Kuri motina to nenorėtų?
Negalima nepaisyti fakto,
kad jei Reinira sės į sostą vietoj Eigono,
karalystėj kils sąmyšis.
Jie visi prisiekė jai ištikimybę. Taip pat ir mūsų šeima.
Kol negimė Eigonas.
Reinira būtų gera karalienė.
Nieks nepasikeistų , net jei joje atgimtų Džaheris.
Reinira - moteris.
O mano sūnus?
Ar turėčiau augint žmogų, kuris atimtų savo sesers teisę?
Teisė atimama iš Eigono.
Jis - karaliaus pirmagimis sūnus.
Atimt iš jo sostą - tai nepaisyt žmonių ir dievų tvarkos.
Kelias neaiškus, bet baigtis aiški.
Eigonas taps karalium.
Įkalbėkit Viserį.
Pats jis to nepadarys.
Kaip jauties, vyre?
Dievai mane baudžia už piktnaudžiavimą.
-Bent jau vynas skanus. -Per daug skanus.
Noriu apie kai ką pasišnekėt.
Apie Reinirą?
Manau, jai nepatinka Džeisono Lanisterio draugija.
Ji pyksta.
Įspėjau, kad taip bus.
Reinira subrendus.
Ji turi tekėt už lordo, kuris ją gerbs ir gins.
Ir tarnaus jai kaip karalienės vyras.
Jos norai šiuo klausimu nesvarbūs.
Manau, Reinira ištekės, karaliau.
Bet ji turi manyt, kad tekės savo noru.
-Kas čia? -Laiškas.
Atsiuntė Veimondas Velarijonas.
-Jūrų Gyvatės brolis? -Taip.
Jis kaunasi Pakopų salose, su kitais.
Galima?
Lordas Korlisas ir princas Deimonas pralaimi karą.
Taip, vienprasmiškai.
Tai pagalbos šūksnis.
Kodėl jos nesuteiki?
Nes karą sukėlė du nenuoramos,
nepatenkinti mano sprendimais.
Jei suteiksiu Deimonui ir Korlisui pagalbą, kaip atrodysiu?
Kaip geras žmogus, mylintis savo brolį.
Jei tikrai tuo tiki, tai tu geros dvasios.
Ką manai tu, Viseri?
Kad kam nors padėdamas amžinai neįtinku kitiems.
Tuomet paprastesnis klausimas.
Ar geriau, jei Krabšėrio karalystė klestės,
ar bus sunaikinta?
Skubėk į Nykštukų uolą, sere Adamai.
Pristatyk šitą princui Deimonui.
Tuoj pat, Jūsų Malonybe.
Nykštukų uola?
Siunčiu pranešimą Deimonui. Į Pakopų salas plaukia pastiprinimas.
-Ar jis prašė pagalbos? -Jis greičiau žūtų.
Bet jo karalius neleis jam žūt.
Manai, mano sprendimas neteisingas?
Nesvarbu, ką manau. Kaip nuolat man primeni.
Deimonas man kaip rakštis.
Kodėl žengi jo pėdsakais?
Kodėl nuolat priešinies?
Jei šneki apie santuoką su Lietos uolos šeima...
Atsiprašau, Reinira.
Norėjau tau padėt. Ar čia ne pagalba?
Kodėl aršiai priešinies kiekvienam bandymui?
Nes tu nori mane pakeist.
Alisentos Haitauer sūnum, kurio taip norėjai.
Tu turi sūnų. Aš tau nebereikalinga.
Gali mane iškeist.
Į tvirtovę kalnuose, į laivyną.
Ne taip supratai, Reinira.
Aš neklystu.
Supranta ir Džeisonas Lanisteris.
Pats sakei.
Lordai renkasi kaip grifai prie palaikų,
nori mane sulest.
Valdovai tuokiasi dėl pranašumo.
Sudaro sąjungas, stiprinasi.
Visad tą žinojai.
Daviau žodį tavo mamai, kai buvau...
Kai buvai 17 m.
Veilas turėjo stiprią armiją.
Nuolat girdžiu šią istoriją.
Mylėjau ją.
Ji padarė mane vyru.
Nenoriu tavęs pakeist, vaikeli.
Pastaruoju metu buvai viena. Viena ir pikta.
Amžinai negyvensiu. Noriu, kad nesipriešintum. Kad būtum laiminga.
-Su vyru būsiu laiminga? -Su šeima.
-Šeimą turėjau. -Tai ką turėčiau daryt?
Dėl naudos būtum vedęs Leiną Velarijon.
Tai tiesa.
Bet privalai tekėt.
Sustiprint savo poziciją.
Pasinaudot savo paveldu. Daugintis.
O dėl vyro...
Spręsk pati.
Rask jį.
Rask tokį, kuris tau patinka. Aš radau.
Reinira.
Aš dvejojau.
Kartą.
Bet prisiekiu tavo mamos atminimu,
tavęs nieks nepakeis.
Turim 16, gal 18 tinkamų laivų.
700 pėstininkų, 60 riterių.
Maisto atsargos sparčiai senka, taupom sugautą laimikį.
Turim porą dienų.
Gal šiek tiek daugiau, jei taupysim.
Prašiau Driftmarko atsiųst laivų.
Bet jie plauks kelias sav.
Mes silpstam, Triarchija tą supranta.
Turim pult, siųst drakonus.
Beprasmiška, tėve.
Krabšėrys blokuoja šį tašką, už šių kopų.
Lankininkai kalvose, pėstininkai - apačioj.
Mes puldinėjam juos drakonais,
bet jie slepiasi olose.
Drakonai gali skraidyt aplink Kruvinąją uolą, kol kris iš padangės.
Krabšėrys ir jo kariai neturi dingsties išeit iš olų.
Tai suteikim dingstį.
-Masalą krabams. -Ką?
Drakonas grįžta!
Taip, ką?
Kas norės žūt?
Parodyk žmogų, kuris žengs į pragarą, o aš parodysiu tau pamišėlį.
-Deimonas. -Per jį pralaimim.
Jis bent jau kovoja.
Koks tavo vaidmuo, dėde?
-Išskyrus priekaištus. -Pakaks, Leinorai.
Jei Deimono nepalaiko karaliaus uostas, tai kodėl turėtume palaikyt mes?
Nesvarbu, kad mes - vieno kraujo, Veimondai. Neleisiu kelt sukilimo.
Jei nesuvaldysi karo, milorde,
netrukus mus ės krabai.
Princas Deimonas.
Turiu pranešimą nuo Jo Malonybės Viserio Targarieno.
Nuo pirmojo Targarieno, Andalų, Roinaro ir Pirmųjų žmonių karaliaus,
Septynių karalysčių lordo ir karalystės sergėtojo.
Pakaks. Gana!
Broli...
Iš karaliaus uosto išsiunčiau 10 laivų ir 2000 vyrų.
Jie padės Pakopų salose.
Nors laikas ir aplinkybės netinkami,
nenoriu, kad pralaimėtum.
Tikiuosi, kad su mano pagalba pasieksi pergalę,
kurios iki šiol nepavyko pasiekt.
Kas vakarą melsiu dievų, kad saugiai grįžtum.
Pasiruošt.
Taikyt.
Šaut!
Pasiruošt!
Drakonas!