PŪĶA NAMS
-Labrīt, Rejas kundze. -Brālēn.
-Ko šodien medījat? Trušus? -Briedi.
Cienījami. Vai pavadīt?
Es gribu jāt viena.
Lai jums veicas.
Vīrs.
Ko darāt Ielejā?
Esat saņēmies mūsu laulības konsumācijai?
Varbūt Ielejas aitas jums izdabās. Manā vietā.
Aitas ir glītākas, jūsuprāt.
Vai varbūt beidzot esat apnicis savam brālim.
Viņš jūsu vietā liek mazu meiteni.
Ko tagad iesāksiet?
Iznīcināsiet bērnu?
Vai...?
Es zināju, ka nespēsi pabeigt.
Gļēvulis!
Paldies.
Pagaidi.
Es nevēlos, lai tu aizej.
Tāds ir karaļa lēmums.
Es to rūgti nožēloju.
Un tomēr ļāvi to pieņemt.
Tu izvēlējies Rinīru.
Viņa dievojās, ka nav vainīga, un es ticēju.
Tu gribēji ticēt, tāpat kā viņas tēvs.
Tavs ziņotājs maldījās,
varbūt netīši, bet es negaidīju tādu galu.
Bet vajadzēja!
Ja tu tik uzstājīgi neprasītu celt Īgonu tronī!
Klausies, meita.
Karalis nomirs.
Pēc mēnešiem vai gadiem, bet viņš nedzīvos līdz vecumam.
Ja Rinīra nāks viņa vietā, sāksies karš, vai saproti?
Tauta viņu nepieņems.
Lai nostiprinātu savas tiesības, viņai nāksies nogalēt tavus bērnus.
Viņai nebūs izvēles.
Tu to zini!
Tu neesi muļķe, taču izvēlies neredzēt.
Tā diena nāk, Alisenta.
Gatavo Īgonu tronim
vai tveries pie Rinīras un lūdz dievus, lai viņa ir žēlīga.
Kur ir valdnieks Korlīss? Viņam jāsagaida karalis.
Sveicu jūs Haitaidā.
Ko tas nozīmē, cienkundze Lēna?
Vai tā Velarioni sagaida karali?
Tēvs tikko atgriezās no tāla ceļa.
Viņš devās uz Deviņu zāli gaidīt gaišības ierašanos.
Nevilksim garumā.
Svešiniece
starp vietējiem.
Cienkungs Larīs.
Malvēlija.
Rets zieds.
Nācis no Brāvosas.
Pēc taisnības tam nevajadzētu te augt.
Daba. Tā pārsteidz.
-Pieturas labs laiks. -Jā.
Un tomēr valstij šī ir tumša diena.
Jūsu tēvs bija labs vīrs.
Arī jūsējais, kas nāk viņa vietā.
Tomēr tas,
kā aizgāja jūsu tēvs,
šķiet mazliet netaisnīgi.
Ko jūs zināt par viņa aiziešanu?
Tas, kuru nekad nelūdz runāt, iemācās...
vērot.
Varbūt jums vajag sabiedroto?
Es esmu karaliene. Man ir daudz sabiedroto.
Dabiski. Princese Rinīra, piemēram.
Sakiet, ko vēlaties.
Es prātoju, vai uz viņu var paļauties, zinot, ka viņa ir nevesela.
Nevesela? Es neko nezinu.
Piedodiet, varbūt es maldos.
Bet vakarā, kad atlaida jūsu tēvu,
lielmestrs pašrocīgi aiznesa princesei tēju.
-Tēju. -Jā.
Lielmestrs pats savām rokām.
Kā saprotu, pēc karaļa pavēles.
Tiešām ceru, ka viņa nav slima.
Rinīra ar karali devās uz Driftmārku.
-Vakar no rīta. -Tā ir laba ziņa.
Es būšu kļūdījies.
Kāds atvieglojums.
Man likās, ja Meloss pats...
tad kaitei jābūt nopietnai.
Es priecājos, ka maldījos.
Piedodiet.
Nāc, māsīca. Skatīsimies, kas pagādāts brokastīm.
Gaišība.
Celieties, Korlīs.
Sveicu jūs. Vai drīkstu piedāvāt krēslu?
Brālēn!
Princese.
-Viss ir labi? -Ļoti.
Apsveicu, valdniek Līonel.
Karalis ir izvēlējies lielisku labo roku.
Ļoti laipni, valdniek Korlīs.
Gaišība mani ir pagodinājis.
Žēl sīra Oto.
Lai gan vadu dienas Sarkanās pils greznībā,
Haitaidas plašumi mani saviļņo.
Jūs man glaimojat, gaišība.
Bet es gribētu tikties priecīgākā brīdī.
-Kā tā? -Dīmona sieva,
lēdija Reja Roisa ir mirusi.
Misēklis medībās.
Nokritusi no zirga.
Kritienā sadragājusi sprandu un galvaskausu.
Pārsteidzošs gals.
Rejas kundze bija izslavēta jātniece un medniece.
-Dievi ir nežēlīgi. -Nudien.
Rejas kundze bija krietna sieviete un laba sieva manam brālim.
Žēl, ka viņai un Dīmonam nav pēcnācēju.
Viņa būtu mantojusi Rūnakmeni.
Varbūt pievērsīsimies priecīgākām lietām.
-Nē, paldies. -Kas jums padomā, gaišība?
Es gribu piedāvāt laulības starp jūsu dēlu sīru Linoru
un manu meitu un mantinieci, princesi Rinīru.
Jau sen ir laiks savienot ar asins saitēm
pēdējos Valīrijas pīlārus.
Jūs godināt mani un manu namu, gaišība.
Ir daži sīkumi, kurus vēlos noskaidrot,
pirms mēs ar princesi Rinīsu pieņemam šo
dāsno piedāvājumu.
Kādi sīkumi?
Mēs gribam zināt, kā tiks mantots tronis.
Rinīra ir mana mantiniece.
Pēc manas nāves tronis un tituli piederēs viņai.
Viņas un sīra Linora pirmdzimtais, neatkarīgi no dzimuma,
mantos Dzelzs troni pēc viņas.
Tad jādomā,
ka, saskaņā ar Vesterosas ieražām,
viņu bērni saņems sava tēva vārdu?
Viņi būs Velarioni.
Jūs, Korlīs, taču neteiksiet,
ka Tārgārjenu dinastijai jābeidzas ar manu meitu tāpēc, ka viņa ir sieviete?
Es tikai vaicāju, gaišība.
Vai likt atnest krēslu?
Nē, paldies. Man nevajag krēslu.
Piedzimstot, sīra Linora un Rinīras bērni saņems sava tēva vārdu - Velarions.
Saskaņā ar ieražām.
Tomēr brīdī, kad viņu pirmdzimtais kāps Dzelzs tronī,
viņš vai viņa kļūs par Tārgārjenu.
Pūķi valdīs Septiņās valstībās arī nākamos simts gadus.
Tāpat kā aizgājušos.
Taisnīgs kompromiss.
Labi.
Ja tas ir viss...
Ja man tiešām kāds jāprec, tad priecājos, ka tas esi tu.
Es nojaušu, ka tu to neizvēlētos.
Man nav nekā pret tevi, māsīc.
Nē...
Drīzāk...
Es teiktu, ka runa ir par gaumi.
Man pīle garšo labāk nekā zoss.
Nezinu, kāpēc.
Ne jau aiz nevēlēšanās.
Ir cilvēki, kam zoss iet pie sirds.
Man tā šķiet mazliet par treknu.
Es zinu, ka viņu vienošanās
nemainīs ne tavu apetīti, ne manējo.
Ko tu ierosini?
Mēs izpildīsim pienākumu pret tēviem un valsti.
Kad tas būs darīts,
mielosimies, kā mums tīk.
Viserīss nolikās gultā, kamēr gatavo viņa kuģi.
Varbūt es...
gāju par tālu?
Pārāk uzstāju?
Mans brālēns izvēlējās burāt šajā vētrā.
Nav karaļa cienīgi vilkties pie mums
-un diedelēt Linora roku. -Kur ir Linors?
-Viņi ar Rinīru pastaigājas gar jūru. -Labi.
Vai viņi šķiet...
draudzīgi?
Viņi kopā uzauga.
Draudzības tur netrūks.
Linors droši jau bija savaldzināts.
Šajos gados viņa ir kļuvusi ļoti glīta.
Tu zini viņa patieso dabu.
Viņš ir jauns.
Viņš no tā izaugs.
Pasaulē nav lielākas baudas
-par tuvību ar sievieti. -Mēs apdraudam savu dēlu.
Valstskungi klanījās Rinīrai un zvērēja paklausību.
Tad nebija tīrasiņu prinča vārdā Īgons Tārgārjens.
Rinīras tiesības tiks apstrīdētas.
Briesmas draudēs viņai, viņas vīram un viņu bērniem.
Mūsu rokās ir valstības flote un puse tās pūķu.
Katrs, kas metīs izaicinājumu Rinīras tiesībām, tiks sagrauts.
Kas mums no tā - nauda, vara? Lepnums?
Taisnība.
Pēc taisnības tev vajadzēja būt valstības karalienei.
-Bet tev atņēma kroni, jo... -Man nav bijis kroņa.
-Tauta to negribēja. -Un es gribu labot šo...
tuvredzīgo kļūdu, lai ko tas pras...
Es pati vairs par to nedomāju, Korlīs.
Es baidījos no dienas, kad tev būs jāprec sieviete.
Nu tā ir klāt.
Bet līgava tev atļauj
arī turpmāk brīvi baudīt...
kā nu bija - pīli vai zosi?
Izšķiras mans liktenis, bet tu smejies.
Rinīra būs Septiņu valstību karaliene, un tu būsi viņas konsorts.
Padomā, kas par turnīriem, mielastiem, jūras kaujām.
Vai kroni šodien liksiet, gaišība?
Tu esi āksts.
Tev vajadzēs miesassargu.
Viss ir labāk, nekā cerējām.
Viņai ir pašai savs mīļākais.
Man ziņkāro, kas viņš ir.
Arī jums šorīt nenāk miegs?
Es gribēju jūs redzēt, princese.
Man bija līdzīga vēlme.
Jūs dažkārt esat bijusi vaļsirdīga. Man šķiet, šo gadu garumā esmu -
piedodiet - jūs iepazinis.
Mazliet.
Ne tikai mazliet.
Jūs tik bieži sakāt, ka nīstat visu, ko uzspiež tituls.
Jums būs jāprecas pēc tēva patikas,
aizmirstot par savas sirds ilgām.
Un nu tā diena ir klāt.
Sīrs Linors ir krietns un godīgs vīrs, bet viņš nav jūsu izvēle.
Viņu jums izraudzīja.
Tiesa.
Ja jums būtu cits ceļš,
kurš ved uz brīvību,
jūs to pieņemtu?
Rinīra, es agrāk
biju Vētrasgala bruņinieks.
Esmu vērojis, kā Saulesšķēpa ostā
kuģi piekrauj tilpnes
ar apelsīnu un kanēļa kravām.
Un ilgojies zināt, kurp tie ceļo.
Jūs lūdzat jūs atlaist?
Es jūs saucu līdzi.
Projām no visa.
No mantojuma nastām un pazemojumiem.
Pametīsim tos un iesim pasaulē. Kopā.
Mēs būsim brīvi, bez vārda.
Brīvi doties, kur gribam, mīlēt, kā gribam.
Esosā...
jūs varētu apprecēties ar mani.
Klausot sirdi, nevis kroni.
Es esmu kronis, sīr Kriston.
Vai būšu.
Man var nepatikt pienākums,
bet vai jūs domājat, ka izvēlēšos negodu
apmaiņā pret bušeli augļu vai kuģi līdz Ašaī?
Mans pienākums ir precēt augstmani no diža nama.
Un sīrs Linors būs labs vīrs.
Bet ar manām
laulībām
visam nav jābeidzas.
Sīr Kriston, mēs ar Linoru esam vienojušies.
Es viņam atļauju baudīt viņa izklaides
un viņš to pašu atļauj man.
Jūs gribat, lai kļūstu par jākli?
Es gribu, lai esat tas, kas jau bijāt,
jūs esat mans zvērinātais sargs.
-Mans bruņinieks. -Es devu zvērestu.
Kā jūsu Karaļsardzes bruņinieks.
-Šķīstības zvērestu, un tas ir pārkāpts. -Neviens nezinās.
Mans baltais apmetnis ir aptraipīts, bet nekas cits man šai pasaulē nepieder!
Ja mēs apprecētos, traips būtu dzēsts.
Dzelzs tronis ir svarīgāks par mani.
Svarīgāks par ikvienu manā ģimenē.
Īgons Iekarotājs apvienoja Septiņas valstības
un nosprauda tām ceļu...
Sīr Kriston...
-Vediet mestru! Vediet Melosu! -Atkāpieties!
Gatavojiet tīģeli.
Vajadzēs dēles.
Sīr Kriston.
Jūs sauc.
Es tikko atstāju princesi.
Ne jau princese, sīr.
Karaliene.
Sīrs Kristons, gaišība.
Varat iet.
Diemžēl man jums jāuzdod delikāts jautājums.
Esmu jūsu kalps, karaliene.
Tas skar mūsu princesi Rinīru.
Lūdzu.
Jūs esat viņas sargs, nelokāmi uzticīgs.
Jā.
Naktī pēc Dīmona ierašanās...
Klīst baumas.
Pareizāk sakot, manam tēvam tika stāstīts par...
tikumības pārkāpumu,
kas, iespējams, noticis starp...
Man šķiet neiedomājami šaubīties par princesi,
kura man ir tik dārga, bet...
Man tomēr jāzina, vai...
Es apzinos, ka jaunības jūtās
iespējams kļūdīties.
Ļauties vājumam.
-Vai pārgalvībai... -Tas notika.
Grēks, par kuru runājat.
Es tam ļāvos.
Tiesa, viņas mudināts, bet tas...
nav attaisnojums.
Es esmu pārkāpis zvērestu.
Esmu sevi apkaunojis.
Un neesmu pelnījis žēlastību.
Bet, ja
žēlsirdīgā karaliene
jūt kaut mazliet līdzcietības,
es lūgtu vienu:
rūnīšanas un spīdzināšanas vietā
piespriediet man ātru nāvi.
Paldies par atklātību, sīr Kriston.
Varat iet.
Atpūtieties, gaišība. Es atnesīšu dēles.
Ja atļausiet, lielmestr,
esmu sagatavojis svaigas zāļu kompreses,
kuras varētu iedarboties labāk.
Nav vajadzīgs, Orvīl.
Dēles gaišībai vienmēr palīdz.
Labākam miegam.
Kur ir karaliene?
Man lika saprast, ka viņa ir aizņemta, gaišība.
Vai mani pieminēs kā labu karali?
Gaišība?
Ko par mani rakstīs hronikās?
Es neesmu ne cīnījies, ne iekarojis, ne piedzīvojis lielu sakāvi.
To varētu saukt par veiksmi.
Bet laba dziesma neiznāks, vai ne?
Tāda, ko dziedātu vēl pēc simt gadiem.
Pēc piecsimt.
Jūs nesāt tālāk karaļa Džihirīsa mantojumu.
Un turējāt valsti stipru.
Vai nav labāk dzīvot mierā, nekā tikt apdziedātam pēc nāves?
Varbūt.
Reizēm es vēlos, kaut būtu pārbaudīts.
Varbūt ēzes karstumā es būtu izkalts par citu vīru.
Un tie, kas tiek pārbaudīti, tikai ilgojas dzīvot mierā.
Kāds cits man teiktu,
ka es kā Īgons būtu cēlies pāri visam.
-Gaišība, es... -Tev ir taisnība.
Taisnība. Kā vienmēr.
Varbūt ir labāk nezināt.
Viņa gaišība karalis Viserīss ar prieku
izsludina karalisko kāzu svinību sākumu!
Lanisteru nams un tā valdnieks Džeisons Lanisters,
Rietumu pavēlnieks un Rūdas klinšu saimnieks.
Haitaueru nams un tā valdnieks Hoberts Haitauers,
Dienvidu Sarguguns, Citadeles aizstāvis
un Senpilsētas balss.
Un valdniece Linesa Haitauera.
Apsveicu, gaišība!
Esat izvēlējies lielisku pāri princesei.
Paldies, valdniek. Nezinu krietnāku vīru par sīru Linoru.
Ja tāds ir sagaidīšanas mielasts,
tad nespēju iztēloties, kas mūs gaida kāzās.
Mana meita ir topošā karaliene.
Es gribu, lai kāzas paliek tautas atmiņā.
Kur ir karaliene? Es cerēju apliecināt cieņu.
Kā saprotu, karaliene vēl pošas svinībām.
Un tāpēc karā iet vīri.
Sieviete nekad laikā nebūtu gatava kaujai.
Saruna ar jums vienmēr ir bauda, valdniek.
Princese. Gaišība.
Gaišība, princese Rinīra, es jūs apsveicu.
Jūsu klātbūtne mūs pagodina, sīr Džerold.
Jāteic, mani dziļi skumdina Rejas kundzes traģiskā nāve.
Mana dziļākā līdzjūtība.
Rejas kundze bija neparasta sieviete.
Otru tādu pasaule neredzēs.
Ja kronis var kaut kā palīdzēt Roisu namam vai...
Korlīss no Velarionu nama,
Paisumu pavēlnieks, Driftmārkas valdnieks.
Viņa sieva princese Rinīsa Tārgārjena
un viņu dēls un mantinieks sīrs Linors Velarions.
Nākamais karalis konsorts!
-Līgavaini. -Līgava.
Sveicu jūs
mūsu kopīgajās svinībās.
Šovakar viss tikai sākas.
Mēs godinām kroņa senāko sabiedroto, Velarionu namu.
Tā saknes sniedzas Senās Valīrijas un pūķu laikmetā.
Kad Tārgārjeni un...
Karalis dusmosies. Pašā runas vidū!
Zini, kāda uguns deg Augstajā tornī,
kad Senpilsēta pulcējas uz karu?
Zaļa?
Apsveicu, pameita. Tā ir liela svētība.
Lūdzu, sēdieties.
Pie kā es paliku?
Pie divu namu savienošanās.
Jā.
Līdz ar Tārgārjenu un Velarionu namu apvienošanos
es ceru aizsākt otro pūķu laikmetu Vesterosā.
Un šīvakara mazajām viesībām
sekos turnīri un dzīres septiņu dienu garumā.
Un visu noslēgs...
visu noslēgs karaliskas laulības.
Starp manu meitu,
mantinieci,
jūsu nākamo karalieni,
un sīru Linoru Velarionu, Driftmārkas mantinieku.
-Neesmu liela dejotāja. -Deja ir tāda pati cīņa.
Ceru, ka ne iznākumā.
-Gaišība. -Sveicu jūs, tēvoci.
Baidījos, ka, iznākusi no tēva paēnas,
jūs sažūsiet Karaļa ostas saulē.
Bet jūs palikāt stalta.
Senpilsēta ir ar jums.
Ielejā ikvienam jāatbild par saviem noziegumiem.
Pat Tārgārjeniem.
Kas jūs esat?
Sīrs Džerolds Roiss no Rūnakmens.
Un?
Jūsu nelaiķa sievas brālēns.
Ak jā.
Briesmīgi. Esmu pilnīgi satriekts.
Traģisks negadījums.
Jūs labi zināt, ka tas nebija negadījums.
Tā ir atzīšanās, sīr Džerold?
Tā ir apsūdzība.
Karaļa ostā katram jāatbild par apmelojumiem.
Pat veciem bronzas perdeļiem.
Bet es priecājos, ka atbraucāt,
jo gribu apspriest savu mantojumu.
-Mantojumu? -Mums ar Rejas kundzi nav bērnu.
Kā viņas vīrs es saņemu visu, kas pienācās viņai.
Viņa būtu mantojusi Rūnakmeni. Vai ne?
Pēc brāļameitas kāzām
es dodos uz Ligzdu pieteikt prasību valdniecei Džeinei,
tad arī tiksimies, sīr Džerold.
Jūs esat gandrīz tikpat skaista kā jūsu brālis.
Jūs man glaimojat, princi. Cik skumja ziņa par jūsu sievu.
Es neskumstu. Mana kundze pret mani nebija laipna.
Es zinu, kas viņš ir.
Skaistais mīlnieks.
Kas?
Sīrs Kristons Kols.
Viņas zvērinātais sargs?
Paskaties. Apreibis no viņas spraugas.
Tārgārjenu princis, bruņinieks un pūķu jātnieks.
Katras meitenes sapnis.
Jūs mani vēl nepazīstat.
Sīrs Kristons aptraipījis savu apmetni
-ar tavas līgavas jaunavību. -Runā klusāk.
Varbūt mēs varam to labot, mans princi.
Varbūt.
Tas ir labi. Viņa zina tavu noslēpumu.
Un tu zini viņējo.
Hei!
Viņi ir izskatīgs pāris, vai ne?
Kas?
Princese un sīrs Linors.
Hei!
Sīrs Džofrejs Lonmuts.
"Skūpstu Bruņinieks", kā mani dēvē. Nezinu gan, kāpēc.
Es stāvu sardzē. Ko jūs gribat?
Jūs mani nepazīstat, sīr Kriston,
bet mūs abus dziļi skar šī savienība.
Hei!
Sakiet, kas jums sakāms, sīr Džofrej.
Sīrs Linors man ir ļoti dārgs.
Un zinu, ka princese ir dārga jums.
Zvērēsim viens otram sargāt viņus un viņu noslēpumus.
Jo, sargājot tos,
mēs sargājam sevi.
Hei!
-Atļausiet, sīr Hārvin? -Protams, princi.
Hei!
Vai tu to vēlies?
Nezināju, ka tev rūp manas vēlmes.
Viņš tev neder.
Linors ir krietns vīrs un labs bruņinieks.
Viņš tevi garlaikos līdz nemaņai.
Man teica, ka laulības esot tikai politiska vienošanās.
Manai nesen pienāca gals.
Tad ņem mani.
Vai tāds nebija tavs nolūks?
Es vēl neesmu salaulāta, bet stundas rit ātri.
Tu noteikti esi bruņots.
Izlauzies cauri tēva sardzei.
Ved mani uz Pūķakmeni un padari par savu sievu.
Hei!
Kas, septiņās ellēs, tur notiek?
Linor!
-Izbeidziet! -Kur ir Rinīra?
Laidiet mani! Laidiet...
Septiņu mīlestība ir svēta un mūžīga.
Tā ir dzīvības un mīlestības avots.
Mēs esam sanākuši pateicībā un pielūgsmē,
lai savienotu divas dvēseles vienā veselumā.
Tēvs...
Māte...
Kareivi...
Kalēj...
Jaunava...
Veča...
Svešiniek.
Uzklausiet viņu zvērestu.
Es esmu tavs un tu esi mana.
Lai kas nāktu.
Es esmu tava un tu esi mans.
Lai kas nāktu.
Šeit, dievu un cilvēku priekšā,
es pasludinu
Linoru no Velarionu nama
un Rinīru no Tārgārjenu nama
par vīru un sievu.
Viena miesa.
Viena sirds.
Viena dvēsele.
Tagad un mūžīgi.
Sīr Kriston.