Mėšlas.
Kvėpuokit.
Stumkit.
Dar.
Stumkit.
Galva!
-Berniukas, princese. -Garbė Motinai.
-Sveikas? -Spardosi kaip ožiukas, princese.
Labas. Labas.
Princese.
Karalienė liepė atnešt jai kūdikį. Tuoj pat.
Kodėl?
Nunešiu jį pati.
-Jums reiktų gulėt, princese. -Taip, reiktų! Padėk apsirengt.
Tyliau, tyliau.
Princese.
Jūsų suknelė.
-Princese. -Lenda.
Placenta!
Berniukas. Ką tik sužinojau.
-Taip. -Šaunuolė.
-Kur eini? -Ji nori jį pamatyt.
Tuoj pat?
Eisiu su tavim.
-Tikiuosi. -Duokš jį man.
Nesuteiksiu jai tokio malonumo.
Bent paimk mane už rankos.
Ar labai skaudėjo?
O, dievai...
Kartą mano petys buvo pervertas ietim.
Labai užjaučiu.
-Princese. -Mano princese.
-Džiugu, kad nesu moteris. -Mano princese.
Princese. Milorde.
Kas?
Kas? Kas?
Mėšlas.
Eik. Eik.
Ko ji gali norėt?
Maniau, kad viskas baigta.
Princese. Sere Leinorai.
Man garbė jus pasveikint vienam pirmųjų.
Ačiū, lorde Kasvelai.
Jei galiu kaip nors padėt...
Gal ateity, milorde.
Grįšim, gerai? Tegu ji pati ateina.
Ne. Nebent neši mane šiais laiptais, po velnių.
Absurdas.
Princese.
Reinira.
Po gimdymo turėtum ilsėtis.
Neabejoju, kad to norėtum, karaliene.
Prisėsk.
Talija, atnešk princesei pagalvę.
-Nereikia. -Nesąmonė.
Užbaigsim vėliau.
Jūsų Malonybe.
Šįryt - džiugi naujiena.
Tikrai, karaliau.
Kur jis?
Kur mano anūkas? Štai.
Štai jis.
Puikus princas.
Stiprus.
Tapsi bebaimiu riteriu.
-Taip. -Ar kūdikis turi vardą?
-Mes dar... -Džofris.
Jo vardas Džofris.
Neįprastas vardas Velarijonui.
Jis paveldėjo savo tėvo nosį.
Tikrai?
Jūsų Malonybe, jūsų duktė labai išvargus.
-Jai reiktų pailsėt. -Žinoma.
Štai.
Šaunuolė, dukrele.
Tikiuosi, gimdymas buvo nesunkus.
Rodos, pavadinau pribuvėją šliundra.
Stenkis, sere Leinorai.
Anksčiau ar vėliau kūdikis bus panašus į tave.
Davei mano kūdikiui vardą nepasitaręs su manim?
Jis mūsų kūdikis. Ar ne?
Kraujuoja tik vienas iš mūsų.
Juk turiu žodį savo šeimoj.
Pastaruoju metu nesidomėjai mūsų gyvenimu.
...Ir išvydo didžiulį, baisų drakoną!
Mama!
Žiūrėk.
Išrinkom kūdikiui kiaušinį.
Jis puikiai tinka.
-Leidau išrinkt Lukui. -Ačiū, Džeisai.
Iš drakonų urvo ne kasdien išnešamas kiaušinis.
Pamaniau, kad būtų geriausia palydėt jaunuolius.
Mes su Leinoru jums dėkingi, vade.
Girdėjau, gimė dar vienas berniukas.
Tapsi puikiu riteriu.
Galima?
Seras Harvinas nori susipažint su Džofriu.
Žinoma.
Jis Džofris?
Tėve, ar galiu palaikyt Džofrį?
Ne. Ne. Ne! Grįžkit į drakonų urvą.
-Nagi! -Kol jūsų nieks neieško.
Užmigo miesto sargybos vado akivaizdoj.
Siaubinga nepagarba.
Bijau, kad tai šeimos bruožas.
Stot!
Tegu prieina.
Sutramdykit Vermaksą, prince Džaseri.
Ramiai!
Stot!
Šaunuolis.
Vermaksai!
Stot!
Turit valdyt savo drakoną, jaunasis prince.
Kaip princas Eigonas valdo Spindulį.
Kai drakonas visiškai prisiriša, jis nebeklauso kito žmogaus.
Ar galiu pasakyt?
Ugnis, Vermaksai!
Eimondai, turim jum staigmeną.
-Kokią? -Ji ypatinga.
Tu vienintelis neturi drakono.
-Taip. -Mums tas nepatiko.
-Radom tau drakoną. -Drakoną?
-Kaip? -Dievų dovana.
-Žiūrėk. Rausvoji Baimė. -Rausvoji Baimė!
Lipk atsargiai. Pirmas skrydis visad nelengvas.
Čia 60 žiedų.
Ir po dvi kojas.
Iš viso - 240.
Taip.
Jis turi akis.
Bet...
Manau, kad nemato.
Kodėl taip manai?
Mums tai nesuprantama.
Gal tu ir teisi. Suprantam ne viską.
Jūsų Malonybe.
-Eimondai. Ką padarei? -Ir vėl.
Po įspėjimo. Gal tave įkalint menėj?
-Jie mane privertė! -Lyg tau reiktų paskatinimo.
-Nesuprantu susidomėjimo tais žvėrim. -Jie davė man kiaulę!
-Ką? -Sakė, kad rado man drakoną.
-Paskutinis žiedas - be kojų. -Ten buvo kiaulė.
Vieną gražią dieną turėsi drakoną.
-Jam reiks užmerkt akį. -Aš įsitikinus.
Visi kvatojo.
Jie pagamino sparnus.
Ir uodegą.
-Jaunuolis per daug patiklus. -Jis vaikas.
Jis manė, kad jie rado laukinį, bevardį drakoną
ir atviliojo jį į urvą?
-Tavo anūkai pavojingi. -Jie labiau vaikai, nei jis.
Jie laukiniai. Nenuostabu.
Tu įsitikinus, kad tai buvo ne Eigono sumanymas?
Keista, kaip jų kiaušiniai išsirito.
-Kodėl? -Juk žinai.
-Deja, ne. -Ne...
Viseri.
Pratęsim po pietų, Edardai.
Šį klausimą kėliau ir anksčiau.
Uždraudei man apie tai šnekėt, tai tylėjau.
Vienas toks vaikas - klaida.
O trys - įžeidimas.
Sostui, tau.
Velarijonų šeimai ir tavo dukters vyrui, kurio taip ieškojai.
Ką jau kalbėt apie padorumą.
Kartą turėjau juodą kumelę.
Juodą, kaip varnas.
Vieną dieną ji pabėgo iš ganyklos
ir ją apvaisino eržilas iš kitos ganyklos.
Eržilas buvo sidabro spalvos, kaip Mėnulis žiemą.
O gimęs kumeliukas - rusvas.
Paprasčiausias rudas žirgas.
Gamta - paslaptinga.
Iš kur žinai?
Sidabrinis eržilas. Iš kur žinai, kad tai buvo jis?
Ar matei?
Tokių kaltinimų, su kuriais žaidi, pasekmės...
Būtų baisios.
Nebeužsimink apie tai.
Gal išprotėjau, sere Kristonai?
Ar aš klystu, ar visi kiti miega?
-Nejaugi visi sapnuoja? -Kartais taip atrodo, Jūsų Malonybe.
Ji be jokios gėdos naudojasi savo palikimo privilegija.
Mano, kad visi Raudonojoj pily netikės tuo, ką mato.
-O jos tėvas... -Jis žino.
Aišku, kad žino. Arba žinojo, bet prisivertė netikėt.
Jis nuolat ją teisina.
Princesė Reinira - nepermaldaujama begėdė.
Voras, siurbiantis kraują iš savo grobio.
Išlepinta bjaurybė.
Nereikėjo, Jūsų Malonybe. Atsiprašau.
Turiu tikėt, kad laimės garbė ir padorumas.
Turim tikėti tuo ir viens kitu.
-Kieno čia sumanymas? -Mėšlas.
Kiaulė. Tavo sumanymas?
Ne.
Džeiso.
Ir...
Jų abiejų.
-Eimondas - tavo brolis. -Jis mėšlius.
Mes - šeima. Namie gali iš jo šaipytis.
Bet pasaulyje turim gint savus.
Buvo linksma.
Manai, kad amžinai žaisi su Reiniros sūnumis?
Jei nieks nesikeis,
Reinira paveldės sostą, o Džaseris Targarienas taps jos įpėdiniu.
Ir?
Tu beveik suaugęs vyras. Kodėl tu toks nenuovokus?
Jei Reinira ateis į valdžią,
tavo gyvenimas gali žlugt.
Eimondo - taip pat.
Ji gali pašalint kiekvieną kliūtį kelyje į sostą.
-Aš ne... -Tu - kliūtis!
Tu kliūtis, Eigonai! Vien todėl, kad esi gyvas ir kvėpuoji!
Tu - karaliaus pirmagimis sūnus.
Ir jie, ir visa karalystė jaučia,
krauju ir kaulais,
kad kada nors tapsi mūsų karalium.
Renkis.
Ėriukų širdys - puikios.
Mums pasisekė su virėju, Jūsų Malonybe.
Dar tieksim slyvų pyragą
ir pešimės dėl trupinių.
Kol nesusimušėm...
Tostas. Už Eigoną Užkariautoją, jūsų kilnų protėvį,
kuris susivienijo su mumis prieš Volantisą Kraujo amžiuje.
Jis skrido mums į pagalbą Lyse su didžiu drakonu Balerionu
ir sudegino priešo laivyną, nulemdamas karo eigą.
Eigonas Užkariautojas.
-Už Eigoną! -Už Eigoną!
O dabar - apie reikalus.
Noriu kai ką pasiūlyt.
Jei jau pagerbiau mūsų apdainuotą sąjungininką.
Jei jūsų tikslas - vest vieną iš mūsų dukterų,
tai reikėjo sakyt išart, be istorijos pamokos.
Ką?
Nemanau, kad to nusipelniau, ledi Leina.
Siūlau jums gyvent čia, Pentose.
Dovanočiau jums šiuos namus,
kartu su ūkiais, žemėm, vynuogynu ir mišku.
Nuomininkai kasmet mokėtų duoklę naujam Targarienų lordui.
Turėtumė savo miestą ir uostą,
kaip ir dera kilmingiesiems.
Tęsk.
Lysas ir jo sąjungininkai vėl suklestės.
Triarchija susitarė su Korenu Marteliu iš Dorno.
Bet kurią akimirką jie gali patraukt šiaurėn.
Jūsų šeima turi drakonų.
Dabar - tris. Gal ateity turės keturis.
Mano tikslas - apsaugot Pentosą nuo godaus Triarchijos žvilgsnio.
Padėkit Pentosui, kaip kadaise padėjo Eigonas.
Ir mano dėkingumas perpildys jūsų taurę.
Jūsų Prakilnybe, mes - keliautojai. Ir taip užsibuvom per ilgai.
Dosnūs pasiūlymas.
Būtinai pagalvosim.
Svarstai princo Redžio pasiūlymą?
Čia gyventume puikiai.
Darytume ką norim. Būtume pageidaujami.
-Amžini svečiai. -Būtent.
Be pareigų ir politinių intrigų.
Begaliniai ištikimybės ir paveldo pokyčiai - ne mūsų reikalas.
-Jie mumis naudojas. -Kažkas naujo, ar ne?
Paprasti mainai. Mes turim drakonų, jie turi aukso.
Tai per daug žema, Deimonai.
Mes ne muzikantai ar mimai, kurie linksmina princą.
Mes - Senosios Valyrijos kraujas.
Mums čia ne vieta.
Valyrijos nebėra. Mes neturim namų.
Noriu, kad mano kūdikis gimtų ten, kur gimiau aš.
Driftmarke, mano tėvo rūmuose.
Noriu, kad mano dukros augtų savo tėvynėj,
su savo šeima, pagal jų prigimties teisę.
Galiausiai noriu mirt kaip drakojų raitelė.
O ne kaip nutukus kaimo didikė.
Sulenkit kelius. Greitos kojos.
Greitos kojos, sunki ranka.
-Čia tai bent, Lainelai. -Lenkitės.
Vyrukai kartu mokosi, treniruojasi.
Parverčia viens kitą, pakelia.
Jie užmegs ryšį visam gyvenimui. Ką manai?
Tikiuosi, Jūsų Malonybe.
Per daug neišsitieskit, prince. Jis jus parvers.
Eigonai.
Laimėjau pirmą kovą, sere Kristonai. Mano priešininkas maldauja pasigailėt.
Duomet gausit kitą priešininką, šiaudų lorde.
Bandykit mane paliest.
Jūs su broliu.
Teks pasistengt labiau.
Kelkit ginklus, berniukai. Neleiskit priešams atsikvėpt.
Jaunuoliams praverstų, jei skirtum jiem daugiau dėmėsio, sere Kristonai.
Abejojat mano metodais, sere?
Ne. Tik siūlau tuos metodus taikyt visiems mokiniams.
Gerai.
Džaseri. Čionai. Kovosit su Eigonu.
Vyriausias sūnus prieš vyriausią.
-Nelygios jėgos. -Žinau, kad nesat matęs tikros kovos.
Bet ištraukus kalavijus nereikia tikėtis lygios kovos.
Iškelt kalavijus.
Pirmyn.
-Taisyklių pažeidimas. -Pašnekėsiu.
Atsistokit tvirtai. Naudokit savo ūgio pranašumą.
Pulkit, durkit ir išnaudokit jo pozą prieš jį patį...
Taikykit į krūtinę, ne į akis.
Tu!
Artyn.
Spauskit jį. Artyn.
Nesitraukit. Naudokit kojas!
Neleiskit jam atsistot.
Pulkit!
Gana!
-Kaip drįsti mane liest! -Eigonai!
-Užsimiršai. Čia princas. -To ir mokai, Koulai?
Žiaurumo... Prieš silpnesnį priešininką.
Tavo susidomėjimas princo mokymais - neįprastas, vade.
Dauguma vyrų taip rūpintūsi pusbroliu.
Ar broliu.
Ar sūnum.
Atsitraukit!
Pakartok!
Taip ir maniau.
Reikia jį nupraust drėgnu audiniu.
Pasirūpink, kad virėjas tau duotų skaidraus vyno.
Princese.
Kieme įvyko incidentas.
Man be galo gėda.
Tai viskas dėl to? Dėl gėdos?
Dėl mūsų gėdos, Harvinai!
Gėda visai Strogų šeimai!
Nes pakėliau ranką prieš nepakenčiamą Koulą?
-Prieš prievaizdo sūnų? -Jis karaliaus sargyboj!
-Jis puolė princą Džaserį... -Karūnos gynėjas!
Jo gimimo aplinkybės...
Sudarei sąlygas
plist kaltinimams dėl bjaurios išdavystės.
Dėl kokios išdavystės?
Neapsimesk kvailiu, berneli.
Tavo intymūs santykiai su princese Reinira - nusikaltimas,
už kurį būtų baudžiama trėmimu, mirtim.
Tu, princesė, vaikai.
Čia tik gandai.
-Juos skleidžia princesės priešai. -Žmonės mato, berneli.
Panašu, kad kol kas karalius tuo netiki.
Kol kas tik tas ir saugo tave nuo budelio.
Tėvas nenori matyt, ką daro jo duktė.
Norėčiau, kad taip elgtųsi ir mano tėvas.
Daugybę metų tą ir dariau.
Bet šiandien
viešai puolei karaliaus sargybos riterį, gindamas savo...
Tavo garbė vienokia, o mano - kitokia.
Numalšins skausmą, princese.
Buvo lokys, lokys, juodas ir rudas
-Ačiū. -Per porą dienų pasijusit geriau.
Kai neliks pieno.
Sąžiningai? Bet aš juk lokys
Juodas, rudas, visas gauruotas
Kelyje, iš čia į ten
Trys vyrukai, ožys ir šokantis lokys Jie šoko...
Brangi žmonele.
Princese.
Suklupau.
-Kur buvai? -Su Karlu. Nesakiau?
Ar labai skauda?
Pienas...
Nuo jo tinsta krūtys...
Ar galima, sere Karlai? Noriu pasišnekėt su vyru.
Žinoma, princese.
Pakopų salose vėl kyla karas, Reinira.
Triarchiją atgaivino sąjunga su Dornu.
Jie grobsto laivus ir krovinius.
Karlas ten kovojo. Jis rodė...
Jis man rodė kapšą safyrų, didelių kaip graikiniai riešutai,
kuriuos jis paėmė iš nudėto pirato.
Po tiek laiko man to ir reikia.
Nuotykių.
Geros, sąžiningos kovos, kuri mane atgaivintų.
Jis sakė, kad ten yra Tairošių generolas. Sakoma, kad jis milžinas.
Jis dažo savo barzdą purpurine spalva ir vilki moteriškas sukneles.
Gal tik keliems mėnesiams.
Grįžt į jūrą.
Gal pakvaišai?
Ar žinai, kas nutiko...
Kol smuklėj išsiurbei visą alų ir dar dievai žino ką.
Mus persekioja tamsios paskalos, Leinorai. Neduoda mums ramybės.
Kyla klausimai...
Dėl mūsų sūnaus tėvų.
Bjaurios, šlykščios užuominos.
Sakai, užuominos?
Jie - sūnūs.
Tavo ir mano.
Tikrasis tėvas jų nepaliks
dėl kelionės Siaurąja jūra, kur
švaistysis kalaviju ir mirkčios jūrininkams.
Aš riteris.
Ir karys.
Savo vaidmenį atlikau ištikimai.
10 metų.
-Mano skola... -Tau nieks nieko neskolingas.
10 metų mėgavais gyvenimu rūmuose.
Pirkai geriausius žirgus.
Gėrei rečiausią vyną, dulkinai aistringiausius vyrukus.
Toks buvo mūsų susitarimas. Aš tau nepavydėjau.
Bet...
Negalima palikt savo posto per audrą.
Išmintingas jūrininkas sprunka nuo audros, kai kaupiasi debesys.
Na, gerai. Tuomet įsakau tau.
Kaip tavi princesė, sosto įpėdinė.
Įsakau tau likt Karaliaus uoste, su manim.
Prabėgo 8 metai, mielasis.
-Pusė to nepatiria. -Ko?
Neišsirita.
Ar jie leis man pasilikt?
Kas leis pasilikt?
Pentoso princas.
Nesuprantu.
Jis nori tavęs ir tėvo.
Ir Beilos.
Nes jūs turit drakonus.
Yra ne vienas būdas prisirišt prie drakono.
Aš neturėjau drakono iki 15 m.
O dabar skraidau su Veigar. Ji didžiausia pasauly.
Tavo kelias sunkesnis. Beilos drakonas jai išsirito.
Jei nori tapt raiteliu, turi gaut tokią teisę.
Tėvas pasakytų tą patį.
Tėvas su manim nesišneka.
Jis stengiasi.
Parašė Leinora.
Reinira pagimdė dar vieną sūnų.
Ar tavo brolis rašo, kad ir šis
kūdikis atsitiktinai labai panašus
į miesto sargybos vadą?
Šios smulkmenos jis nepaminėjo.
Ilgiuos savo brolio, Deimonai.
Manau, kad ilgies ir tu.
Ilgiuos Vesteroso stipraus vyno.
Jis suteikia kelias valandas ramybės.
O šis mėšlas, kurį jie geria...
Nepasiilgsti namų?
Ne.
-Netikiu. -Tikėk kuo nori.
Garbini Pentoso vertybes, bet jų nesilaikai.
Jei leikytumeis, grįžtum į miestą.
Bet tu čia. Bibliotekoj,
skaitai raštus apie tuos pačius negyvus drakonų lordus
ir sakai, kad jų palikimas tavęs neveikia.
Nemaniau, kad taip akylai mane stebi.
Tu nemiegi.
Kaip galiu miegot, jei persekioji mane?
Žinau, kad nusivylei gyvenimu.
Gal aš ne tokia žmona, kokios norėjai.
Leina...
Man neskaudu.
Susitaikiau su tuo.
Bet tu ne toks, Deimonai.
Mano vyras buvo ne toks.
Lordas Brekvudas nori,
kad Brakenai naktį perkeltų ribinius akmenis
ir paliktų savo žirgus ganytis jo laukuose.
Kodėl tai nebuvo pasakyta lordui Grouveriui?
Ar jis tapo toks silpnas, kad negali spręst ginčo dėl akmenų?
Girdėjau, kad lordo Grouverio sūnus ėmė valdyt Upynę.
Bet jis Talis. O tai Talių bėda.
Pritariu.
Jei galim tęst, milordai...
Bet Brakenai ir Blekvudai
ieško pasiteisinimo liet vieni kitų kraują.
Šiuo ginču reiktų pasidomėt.
Kelios kaimiečių kartos žino, kur žemės riba.
Tai nesudėtinga.
Žinoma.
Sere Tailandai.
Reiktų pašnekėt apie pastaruosius įvykius Pakopų salose, milordai.
Ar kada nors nešnekėsim apie tą skylę?
Manau, kad Blekvudai turi pranašumą.
Jau šnekam apie Pakopų salas, lorde Bisberi.
Ir apie naują Triarchijos sąjungą su Dornu.
Tikėjaus, kad mūsų derybos su Saulės daigu
įtikins juos mąstyt aiškiai.
Pasitikėt Marteliu reiškia nusivylimą.
Kur mūsų princas Deimonas?
Gal reiktų jį vadint karalium,
kaip jis prisistatė laimėjęs mūšį.
Kartą.
Tai buvo prieš kelis dešimtmečius. Regionas liko be apsaugos.
Mes be apsaugos.
Reikėjo statyt tvirtoves, bokštus,
siųst laivyną ir būrį karių gint mūsų žemės.
Negalim to sau leist.
Mūsų pajėgos didžiulės, bet ribotos.
Atsižvelkim į kainą, kurią moka pavaldiniai.
-Pritariu. -Karo kaina didesnė.
Mes atsipalaidavom ir senoji pabaisa iškėlė galvą.
Baikim.
Aa... Taip.
Palaukit.
Noriu pasakyt.
Sėskit.
Pajutau...
Atskirtį...
Tarp mūsų šeimų, karaliene.
Atsiprašau dėl bet kokio įžeidimo.
Bet mes - viena šiema.
O prieš giminystę buvom draugai.
Mano sostą paveldės mano sūnus Džaseris.
Siūlau jį sutuokt su jūsų dukra Heleina.
Susivienysim visiems laikams.
-Tegu jie valdo kartu. -Protingiausias pasiūlymas.
Be to, jei Sairaks padės kiaušinių,
jūsų sūnus Eimondas galės rinktis.
Tai mūsų geros valios simbolis.
Reinira.
Po Septynių kalvų.
Brangioji, drakono kiaušinis - puiki dovana.
Mes su karalium dėkingi už pasiūlymą. Apsvarstysim jį.
O dabar ilsėkis, vyre.
Taip.
Kaip saldžiai cypia lapė, užspęsta skalikų.
Ji kalba nuoširdžiai.
Beviltiškai.
Ji jaučia, kad jos padėtis prasta,
todėl tikisi, kad nepaisysim jos nuodėmių
ir atiduosim savo vienturtę dukrą jos...
Paprastiems sūnums.
Tai geras pasiūlymas, mano karaliene.
Mes - šeima.
Pamirškim vaikiškus nesutarimus, susikibkim rankom ir būkim stiprūs.
Daryk kaip nori, vyre.
Kai būsiu savo kape.
Alisenta...
Alisenta!
Apkloto nereikia.
Padėjėjas, Jūsų Malonybe.
-Karalius ilsisi. -Priimsiu jį.
Pasilenk.
Aš neturiu ramybės, Lainelai.
Stebuklas, kad galiu vienas nueit į tualetą.
Jūsų Malonybe.
Dėl ko atėjai, lorde Lainelai?
Jūsų Malonybe, manau...
Noriu atsisakyt karaliaus padėjėjo pareigų.
Šįryt kai kas įvyko kieme.
Mano sūnus Harvinas užtraukė sau gėdą.
Neilgai trukus apie tai šnekės visų karaliaus uosto žveju žmonos.
Jaunajam Harvinui nereikėjo pratrūkt. Tiesa.
Bet jis buvo pašalintas iš miesto sargybos.
-Pakankama bausmė. -Atsiprašau, Jūsų Malonybe. Bet ne.
Ištikimai man tarnavai daugybę metų. 10 m. buvai mano padėjėjas.
Davei išmintingus patarimus, nesiekei naudos sau.
Ko nepasakyčiau apie kitus.
Malonūs žodžiai.
Bet mano šeima atsidūrė tamsėjančiam šešėly.
Nebegaliu jums ištikimai tarnaut.
Kas tas šešėlis?
Sakyk, jei jis toks tamsus.
Taip. Pasakyk atvirai.
Negaliu.
-Tuomet nesutinku. -Brangus vyre...
Sakiau - ne!
-Jei reikalaujat, karaliau... -Taip.
Tarnausi karaliui.
Tuomet prašau leist pasiimt savo sūnų iš rūmų
ir palydėt jį į šeimos rūmus Harenole.
Jis mano įpėdinis.
Ir kada nors taps Hareno rūmų lordu.
Jam atėjo laikas imtis savo pareigų.
Pirmyn.
Nepadėsi man?
Leidau sau pradėt be jūsų, Jūsų Malonybe.
Būtų nuodėmė leist ataušti tokiam pyragui.
Išmintingas poelgis, lorde Larisai.
Dėl vyno tikriausiai nerimas nekilo.
Mėsa be vyno - taip pat nuodėmė.
Mano pareiga buvo pranešt, kas dedas rūmuose.
Bet šįvakar jūs žinot, o aš nežinau.
Karalius buvo susitikęs su mano tėvu.
Jis norėjo atsisakyt pareigų.
Taip ir maniau.
Garbė jam visuomet buvo kaip akmuo po kaklu.
Keista, kad sakot: "Bandė".
Mano vyras jam neleido.
Tuomet jis neužsiminė apie mano brolio nuodėmes.
Kieme kilo sąmyšis.
Tavo brolis pasakė visą tiesą.
Tiesa būna visokia, Jūsų Malonybe.
Ar manot, kad karalius ištrems savo dukrą arba...
Talija, ne dabar.
Jis tyčia užmerkia akis.
Karalius. Jūs pasielgtumėt taip pat.
Ne.
Lordas Lainelas lydės serą Harviną į Harenholą,
kur šis saugos jo sostą, kol jis tęs tarnybą karaliui.
Bet padėjėją paveikė jo sūnaus veiksmai.
Mano tėvas negali duot karaliui nešališkų patarimų.
Dabar man labiausiai trūksta mano tėvo.
Jis nedvejodamas sakytų karaliui tiesą.
-Jei Otas Haitaueris būtų padėjėjas. -Nežinia, karaliene,
ar jūsų tėvas būtų nešališkas šiuo klausimu.
Ne, bet jis būtų šališkas mano atžvilgiu!
Nejaugi nieks karaliaus uoste nestos mano pusėn?
Prieš mane eilė didvyrių.
Žudikas...
Iškrypėlis...
Karaliaus išdavikas.
Už nusikaltimus jum skiriama kartuvių bausmė.
Ko iš mūsų norit?
Siūlau jums pasigailėjimą.
Jei sumokėsit nedidelę kainą.
-Sumkit, miledi! -Stumkit!
Stumkit! Stumkit!
-Turit stumt! -Stumkit!
Jis turi išlįst!
Stumkit!
Nagi, stumkit!
Turit stumt, miledi!
Stumkit!
Tai mano galimybių riba.
Kūdikis neišlįs.
Mano narsi mergina.
Labai užjaučiu, prince.
Galėtume atvert gimdą.
Bandyt ištrauk kūdikį peiliu.
Bet nežinia, ar jis liks gyvas.
Ar motina liktų gyva?
Ne.
Veigar.
Leina!
Gražiai elkitės su mama, vyručiai. Aplankysiu jus kai galėsiu.
Tikriausiai negreit.
Džeisai.
Aš grįšiu.
Prižadu.
Kai vėl susitiksim, būsim it nepažįstami.
Princese.
Varnas nešios mūsų laiškus. Bus įdomu.
Ar Harvinas Strongas - mano tėvas?
Aš nesantuokinis?
Tu Targarienas.
Tai svarbiausia.
Šnektelkim.
Spėju, jis išvyko.
Viskas baigta. Išvykstam.
O kaip pasiūlymas? Džeisas ir Heleina?
Apie mane šnekama.
Tai spektaklis. Apie mane šnekama koridoriuose.
Paliksiu visa tai.
Į Drakono uolą?
Turėjom išvykt seniai.
O kaip jūsų padėtis?
Visad sakėt, kad jums išvykus
ji užkalbės jūsų tėvui protą.
Išmintingas jūrininkas sprunka, kai kaupiasi audros debesys.
Leinoras.
Atvesk jį.
Mums reikalingas kiekvienas kalavijas.
Tėve!
Sudegsiu!
-Harvinai! -Sudegsiu!
Harvinai!
Kas yra vaikai, jei ne silpnybė?
Kvailystė.
Tuštybė.
Atrodo, kad per juos išvengsim tamsos pergalės.
Stengies amžinai, vienaip ar kitaip.
Lyg jie saugotų tave nuo dulkių.
Dėl jų atsisakai to, ko nederėtų atsisakyt.
Žinai, kaip reiktų pasielgt.
Bet nugali meilė.
Meilė...
Tai žlugimas.
Geriausia neapsunkint sau gyvenimo.
Jei paklaustumėt...
Jie negyvi?
Juk girdėjot pasakojimus apie Harenholą, Jūsų Malonybe.
Išpuikęs Harenas Juodasis jį pastatė kaip savo didybės paminklą.
Į mišinį maišė kraują.
Sakoma, kad ta vieta prakeikta.
Kad baudžia visus, žengusius pro vartus.
Ne, tu... Baudi tu.
Jei karalienė prašo...
Koks jos tarnas nepildys to noro?
Spėju, kad dabar rašysit savo tėvui?
Larisai...
Aš to nenorėjau.
Manau, kad apdovanosit mane...
Kai tam ateis laikas.