La dracu’!
Respiră în continuare!
Și împinge!
Din nou.
Împinge!
Se vede capul!
- Un băiat, prințesă. - Slavă Zeiței-mamă!
- E sănătos? - Sănătos tun, prințesă.
Bună!
Prințesă!
Regina a cerut să i se aducă pruncul. Numaidecât.
De ce?
Îl voi duce eu însămi.
- Ar trebui să rămâi la pat, prințesă. - Da, ar trebui! Ajută-mă să mă îmbrac.
Sst, gata!
Prințesă...
Rochia?
- Prințesă? - Vine!
Lohiile!
Un băiat! Abia ce-am aflat.
- Da. - Te-ai descurcat bine.
- Unde te duci? - Vrea să-l vadă.
Acum?
Vin cu tine.
- Așa nădăjduiesc. - Dă-mi-l mie!
N-am să-i dau satisfacția asta.
Cel puțin, ia-mă de braț!
A fost cumplit de dureros?
Pe toți zeii!
O lance mi-a străpuns umărul odată.
Te compătimesc profund.
- Prințesă... - Prințesa mea...
- Mă bucur că nu sunt femeie. - Prințesă...
Prințesă... Lordul meu...
Ce e?
Ce ai pățit?
Fir-ar!
Mergi! Haide!
Ce o mai fi vrând acum?
Credeam că am trecut peste asta.
Prințesă... Ser Laenor...
E o onoare să mă număr printre primii care vă felicită.
Mulțumim, lord Caswell.
Dacă vă pot fi de folos în vreun fel...
Ziua aceea ar putea sosi curând.
Ne întoarcem, bine? Poate să vină ea la noi. În regulă?
Nu. Dacă nu cumva vrei să mă cari pe afurisitele alea de scări.
E absurd.
Prințesă...
Rhaenyra!
Ar trebui să te odihnești după facere.
Nu mă îndoiesc că asta ți-ai dori, Alteță.
Trebuie să te așezi.
Talya, adu o pernă pentru prințesă!
- Nu e nevoie. - Aiurea!
Terminăm mai târziu.
Alteță...
Ce veste minunată în dimineața asta!
Într-adevăr, Alteță.
Unde e?
Unde mi-e nepotul? Așa.
Iată-l!
Un prinț de ispravă.
Voinic.
Vei ajunge un cavaler de temut.
- Fără doar și poate. - Pruncul are un nume?
- Nu am... - Joffrey.
Se va numi Joffrey.
Un nume neobișnuit pentru un valyrian.
Cred că a moștenit nasul tatălui său.
Nu crezi?
Dacă nu vă supărați, fiica Alteței Sale a depus un efort eroic
- ...și are nevoie de odihnă. - Desigur.
Iată...
Te-ai descurcat de minune!
Nădăjduiesc că nu te-ai chinuit.
Cred că i-am spus moașei că e o târfă.
Străduiește-te în continuare, ser Laenor!
Până la urmă, poate îți seamănă și ție unul.
Nu te consulți cu mine înainte să-mi botezi copilul?
E copilul nostru. Nu?
Doar unul dintre noi sângerează.
Merit să am un cuvânt de spus în treburile familiei mele.
În ultima vreme, nu prea te-au interesat.
...și vede un dragon mare și înfricoșător!
Mamă!
Privește!
Am ales un ou pentru prunc.
Pare absolut perfect.
- Luke l-a ales. - Mulțumesc, Jace.
Ouăle părăsesc rareori Puțul Dragonului.
Am socotit că e înțelept să-i însoțesc pe băieți.
Eu și Laenor îți mulțumim, comandante.
Încă un flăcău, am auzit.
Ce cavaler iscusit ai să ajungi, nu-i așa?
Îmi îngăduiți?
Ser Harwin dorește să-l cunoască pe Joffrey.
Desigur.
Joffrey îi e numele?
Tată, te rog, pot să-l țin în brațe pe Joffrey?
Nu, nici vorbă! Voi doi vă întoarceți la Puțul Dragonului.
- Zău acum! - Până nu vine potera după voi.
A adormit în fața comandantului Gărzii Orașului.
Câtă lipsă de respect!
Mă tem că insolența e o trăsătură de familie.
Stai!
Lăsați-l să vină!
Supune-l pe Vermax, Jacaerys!
Închină-te!
Stai!
Te-ai descurcat bine.
Vermax!
Stai! Potolește-te!
Trebuie să-ți stăpânești dragonul, tinere prinț.
Cum l-a stăpânit prințul Aegon pe Sunfyre.
Odată ce veți fi legați pe deplin, te va asculta doar pe tine.
Pot să i-o spun eu?
Dracarys, Vermax.
Aemond, ți-am pregătit o surpriză.
- Ce e? - Ceva cu totul deosebit.
Ești singurul care nu are un dragon.
- Într-adevăr. - Și ne-am simțit prost.
- Așa că ți-am găsit și ție unul. - Un dragon?
- Cum? - Zeii sunt darnici.
- Iată Spaima Roz! - Spaima Roz!
Să o încaleci cu grijă. Primul zbor e mereu greu.
Ăsta are 60 de inele.
Două perechi de picioare pe fiecare.
Asta înseamnă 240.
Da, într-adevăr.
Are ochi.
Deși...
Nu cred că vede.
De ce nu vede, după tine?
E cu neputință să înțelegem.
Ai dreptate, bănuiesc. Unele lucruri sunt de neînțeles.
Alteță!
- Aemond! Ce ai făcut? - A făcut-o din nou.
De câte ori ți-am zis? Trebuie să te încui în odaia ta?
- Ei m-au obligat! - De parcă mai era nevoie.
- Obsesia ta e de neînțeles. - Mi-au dat un porc!
- Ce? - Au spus că mi-au găsit un dragon.
- Pe ultimul inel nu are picioare. - Dar era un porc.
Vei avea un dragon într-o bună zi.
- Va trebui să închidă un ochi. - Sunt sigură.
Au râs cu toții.
Se pare că i-au făcut aripi.
Și o coadă.
- Nu trebuia să fie așa credul. - E un copil.
A crezut că au găsit un dragon sălbatic, fără nume,
și l-au ademenit în Puț?
- Nepoții tăi sunt o amenințare. - Sunt mai copilăroși decât el.
Sunt niște sălbatici. Și nu e de mirare.
Ești sigură că nu Aegon a pus totul la cale?
Mă mir că au ieșit pui din ouăle lor.
- De ce? - Știi bine de ce.
- Mă tem că nu știu. - Nu...
Viserys!
Vom continua după-amiază, Eddard.
Am mai deschis acest subiect
și mi-ai interzis să vorbesc despre el, deci mi-am ținut gura.
Să ai așa un copil e o greșeală.
Să ai trei e o jignire.
Pentru tron, pentru tine.
Pentru Casa Velaryon și perechea pe care i-ai găsit-o cu greu.
Dar mai ales pentru buna-cuviință.
Cândva am avut o iapă neagră.
Neagră ca tăciunele.
Într-o zi, a fugit de pe pășunea ei
și a făcut un mânz cu armăsarul din vecini.
Armăsarul era argintiu ca luna într-o noapte de iarnă.
Iar mânzul care a venit pe lume era roib.
Un cal brun, cu nimic ieșit din comun.
Misterioase sunt căile naturii.
De unde știi?
De unde știi că a făcut mânzul cu armăsarul argintiu?
I-ai văzut împerechindu-se?
Urmările unei acuzații precum cea cu care cochetezi tu...
ar fi catastrofale.
Să nu mai aduci vorba despre asta!
Mi-am pierdut mințile, ser Criston?
Mă trădează simțurile, ori dorm toți
- ...și au același vis încețoșat? - Uneori așa pare, Alteță.
Face caz de privilegiul moștenirii ei fără nicio rușine
și se așteaptă ca Fortăreața Roșie să nege adevărul limpede.
- Iar regele, tatăl ei... - Știe.
Firește că știe. Sau știa, dar se minte singur.
Doar îi găsește scuze.
Prințesa Rhaenyra e nerușinată și neînduplecată,
un păianjen care înțeapă și-și secătuiește prada.
O târfă răsfățată!
A fost josnic din partea mea. Iertare, Alteță.
Trebuie să cred că, în cele din urmă, onoarea și buna-cuviință vor triumfa.
Trebuie să luptăm pentru asta și unul pentru celălalt.
- Cine a venit cu ideea? - Fir-ar!
Tu ai pus la cale farsa cu porcul?
Nu.
A fost ideea lui Jace.
Și...
Ei doi au ticluit-o, te asigur.
- Aemond e fratele tău. - E o muiere.
Suntem o familie. Poți să te iei în voie de el acasă.
Dar în lume, trebuie să-i apărăm pe ai noștri.
A fost nostim.
Crezi că fiii Rhaenyrei îți vor fi mereu tovarăși de joacă?
La cum stau lucrurile,
Rhaenyra va urca pe tron, iar Jacaerys Targaryen va fi urmașul ei.
Și ce dacă?
Aproape ești bărbat în toată firea! Cum de ești așa obtuz?
Dacă Rhaenyra preia puterea,
viața ta ar putea fi în joc.
Și a lui Aemond.
Ar putea elimina orice provocare la adresa succesiunii ei.
- Atunci nu voi... - Tu ești provocarea!
Tu ești provocarea, Aegon! Doar pentru că trăiești și respiri.
Ești întâiul născut al regelui.
Și ceea ce știu ei și întregul regat,
în sângele și oasele lor,
este că, într-o bună zi, tu vei fi regele nostru.
Îmbracă-te!
Inimile de miel sunt delicioase.
Avem noroc cu bucătarul nostru, Excelență.
Va urma o prăjitură cu prune,
de ne vom bate pe firimituri.
Atunci, înainte să ne încăierăm...
Un toast! Pentru Aegon Cuceritorul, strămoșul vostru slăvit,
care s-a alăturat cauzei noastre contra Volantisului în Veacul Sângelui.
Călare pe mărețul dragon Balerion, ne-a venit în ajutor în Lys
și a pârjolit corăbiile vrăjmașe, schimbând astfel soarta războiului.
Pentru Aegon Cuceritorul!
- Pentru Aegon! - Pentru Aegon!
Am avea ceva de discutat.
O propunere pe care țin să v-o fac...
din dorința de a cinsti alianța noastră istorică.
Dacă vrei să ne iei o fiică de soție,
puteai renunța la lecția de istorie.
Poftim?
Nu m-aș socoti atât de vrednic, lady Laena.
Aș dori să vă ofer o locuință permanentă aici, în Pentos.
V-aș dărui acest conac numaidecât,
dimpreună cu gospodăriile și pământurile sale, podgoria și pădurea.
Arendașii i-ar plăti birurile anual noului lor stăpân Targaryen.
Ați avea libertate deplină asupra orașului și portului,
așa cum i se cuvine familiei regale.
Continuă.
Lys și aliații săi se răscoală din nou.
Triumviratul și-a unit forțele cu Qoren Martell din Dorne.
Și-ar putea aținti privirea oricând asupra Nordului.
Familia ta are dragoni.
Deocamdată trei, patru, probabil, mai încolo.
Țelul meu e să apăr Pentosul de ochiul lacom al Triumviratului.
Vino în sprijinul Pentosului, așa cum a făcut cândva Aegon,
iar recunoștința mea va da pe dinafară.
Excelență, noi suntem călători. Am petrecut deja prea mult timp aici.
E o ofertă foarte generoasă.
O vom cumpăni, firește.
Înclini să accepți oferta prințului Reggio.
Avem un trai bun aici.
Facem totul după bunul-plac, suntem bine veniți și cinstiți.
- Și musafiri pe vecie. - Întocmai.
Suntem în afara răspunderii și a manevrelor politice.
Nu ne afectează loialitățile și succesiunea mereu schimbătoare.
- Se folosesc de noi. - E reconfortant, nu?
O simplă tranzacție. Noi avem dragoni, ei au aur.
Suntem mai presus de asta, Daemon.
Nu suntem menestreli sau mimi la cheremul unui prinț venetic.
Suntem sângele Vechii Valyrii.
Locul nostru nu e aici.
Valyria nu mai există. Locul nostru nu e nicăieri.
Vreau ca pruncul meu să se nască unde m-am născut și eu,
la Driftmark, în castelul tatălui meu.
Vreau ca fiicele mele să crească în regatul lor,
alături de familia lor, potrivit dreptului lor din naștere.
Vreau să mor ca un călăreț de dragoni.
Nu ca o stăpână grasă de la țară.
Genunchii moi. Picioarele ușoare.
Picioarele ușoare, mâinile grele.
- Așa-mi place, Lyonel. - Greutatea în față.
Flăcăi care învață împreună, se antrenează împreună,
se doboară și se ridică de la pământ.
Se vor lega pe viață. Nu ești de acord?
Așa nădăjduim, Alteță.
Nu sta așa drept, prințul meu! Vei fi doborât.
Aegon!
Am câștigat prima rundă, ser Criston. Adversarul meu imploră milă.
Vei avea un nou adversar, lordul meu.
Să vedem dacă mă poți atinge.
Tu și fratele tău.
Va trebui să dați mai mult.
Armele sus, băieți! Fără îngăduință pentru dușmani.
Flăcăii s-ar descurca mai bine dacă te-ai îngriji de ei, ser Criston.
Îmi pui la îndoială metoda de instrucție, ser?
Nu, sugerez doar să-ți aplici metoda cu toți învățăceii.
Prea bine.
Jacaerys! Vino încoace! Ai să-l înfrunți pe Aegon.
Se vor lupta fiii cei mari.
- Nu e o luptă cinstită. - Știu că n-ai fost la război,
dar, când sabia iese din teacă, degeaba aștepți o luptă cinstită.
Săbiile sus!
Începeți!
- Nu luptă cinstit. - Mă ocup eu.
Fixează-te bine. Ești mai înalt, folosește-te de asta.
Avansează cu o ripostă și folosește-i postura...
...aplic-o în piept, nu în ochi.
Tu!
Isprăvește cu el!
Fă-l să dea înapoi! Termină-l!
Continuă atacul! Folosește-ți picioarele!
Nu-l lăsa să se ridice.
Continuă atacul!
Ajunge!
- Cum îndrăznești să mă atingi? - Aegon!
- Uiți de tine, Strong. E prințul. - Asta predai, Cole?
Cruzime... față de adversarul mai slab?
Interesul tău față de antrenamentul prințului este destul de neobișnuit.
Cei mai mulți i-ar fi atât de devotați doar unui văr.
Sau unui frate.
Ori unui fiu.
Nu vă apropiați!
Spune-o din nou!
Mă gândeam eu.
Să fie spălat cu o cârpă
și cere-i bucătarului un vin limpede de băut.
Prințesă?
A avut loc un incident în curte.
Mă umple de o rușine covârșitoare.
Despre asta e vorba, deci? Despre rușinea ta?
Rușinea noastră, Harwin!
Rușinea întregii Case Strong.
Fiindcă l-am bătut pe nesuferitul de Cole?
- Fiul unui intendent? - E cavaler în Garda Regelui!
- L-a atacat pe Jacaerys... - Apărătorul coroanei!
Împrejurările nașterii sale...
Ai făcut din noi ținta
unor acuzații de trădare cât se poate de odioase.
Despre ce trădare vorbești?
Nu face pe neghiobul cu mine, băiete!
Apropierea ta de prințesa Rhaenyra este o nelegiuire
care ar însemna surghiunul și moartea.
Pentru tine, pentru ea, pentru copii.
Este doar o bârfă.
- Scornită de rivalii prințesei. - Oamenii au ochi, băiete.
Cu toate astea, se pare că regele nu acceptă ce-i văd ochii.
Doar scutul său firav stă între tine și călău.
Un tată voit orb în ce privește odrasla sa.
Ce n-aș da să am și eu așa un tată!
Nu așa sunt, de atâta amar de ani?
Și totuși, azi,
ai atacat public un cavaler al Gărzii Regelui, apărându-ți...
Tu ai onoarea ta, iar eu o am pe a mea.
Pentru a alina durerea, prințesă.
Era un urs, un urs, un urs Negru și cafeniu
- Mulțumesc. - Vă veți simți mai bine într-o zi, două,
odată rămasă fără lapte.
„La târg?”, întrebă el „Dar sunt un urs
Negru și cafeniu, acoperit de păr”
Mergeau pe drum, de colo-colo
Trei feciori, o capră și un urs dansator Au dansat și...
Scumpa mea soție!
Prințesă...
Am căzut.
- Pe unde-ai umblat? - Cu Qarl. Nu ți-am zis?
Ai dureri mari?
Laptele...
umflă pieptul...
Ne poți lăsa, ser Qarl? Aș vrea să vorbesc cu soțul meu.
Desigur, prințesă.
Iarăși mocnește războiul în Insulele Stepstones, Rhaenyra.
Triumviratul e reînsuflețit de alianța sa cu Dorne.
Trimit corăbii și provizii.
Qarl a luptat acolo. Mi-a arătat o...
Mi-a arătat o traistă cu safire cât nucile de mari,
luate de la un corsar pe care l-a răpus.
După atâta vreme, e tocmai ce-mi trebuie.
Nițică aventură.
O bătălie zdravănă, care să-mi repună sângele în mișcare.
Zice că e acolo un general din Tyrosh... Se spune că ar fi uriaș.
Cică-și vopsește barba violet și poartă veșminte femeiești.
Poate doar câteva luni.
Să revin pe mare...
Ți-ai pierdut mințile?
Știi ce s-a întâmplat...
cât timp ai dat pe gât toată berea din Fundătura Puricilor și mai știu eu ce?
Suntem ținta unor zvonuri cumplite, Laenor. Ne pot veni de hac.
Întrebări...
legate de paternitatea fiilor noștri.
Insinuări abjecte și dezgustătoare.
Insinuări, zici?
Sunt fiii noștri.
Ai tăi și ai mei.
Iar tatăl lor adevărat nu-i va părăsi acum
ca să chefuiască pe Marea Îngustă,
fluturându-și sabia și cochetând cu marinarii.
Sunt cavaler.
Și războinic.
Și mi-am îndeplinit rolul aici cu credință.
Vreme de zece ani.
- Mi se cuvine și mie... - Nu ți se cuvine nimic!
De zece ani încoace, îți faci toate poftele la curte.
Ai cumpărat cei mai buni cai,
ai băut vinuri fără pereche și ai regulat cei mai desfrânați băieți.
Așa ne-a fost învoiala și nu ți-am purtat pică.
Dar...
nu îți părăsești postul atunci când se dezlănțuie furtuna.
Un marinar înțelept ocolește furtuna când vede că se stârnește.
Prea bine, atunci. Îți poruncesc.
Ca prințesă a ta și moștenitoare a tronului,
îți poruncesc să rămâi la Debarcaderul Regelui, alături de mine.
Au trecut opt ani, scumpo.
- Așa se întâmplă cu jumătate dintre ele. - Ce?
Nu ies pui din ouă.
Mă vor lăsa să rămân?
Cine să te lase să rămâi?
Prințul din Pentos.
Nu înțeleg.
Vă vrea pe tine și pe tata.
Și pe Baela.
Fiindcă aveți dragoni.
Există mai multe căi prin care să te legi de un dragon.
Eu am avut unul abia la 15 ani.
Iar acum o călăresc pe Vhagar, cel mai mare dragon din lume.
Tu ai un drum mai anevoios. Dragonul Baelei s-a născut să fie al ei.
Dar, dacă vrei să călărești dragoni, trebuie să-ți ceri acest drept.
Tata ți-ar spune același lucru.
Tata nu mă bagă în seamă.
Își dă toată silința.
A scris Laenor.
Rhaenyra a mai adus pe lume un băiat.
Fratele tău ți-a pomenit dacă și acesta
îi seamănă leit, dar doar din pură coincidență,
comandantului Gărzii Orașului?
Se pare că a trecut cu vederea amănuntul.
Îi duc dorul fratelui meu, Daemon.
Și tu i-l duci, cred.
Duc dorul vinului tare din Westeros.
E de nădejde, dacă vrei câteva ore în care să uiți liniștit de tot.
Poșirca asta chihlimbarie de aici...
Nu tânjești nicicând după casă?
Nu.
- Nu te cred. - Crede ce poftești.
Ridici în slăvi Pentosul, dar nu te interesează câtuși de puțin.
Altminteri, te-ai aventura în oraș.
În schimb, îți petreci zilele aici, în bibliotecă,
și citești povești cu aceiași stăpâni de dragoni morți,
a căror moștenire pretinzi că nu te afectează.
Nu știam că sunt studiat cu atâta atenție.
Nici măcar nu dormi.
Cum să dorm, când îmi urmărești fiecare mișcare?
Știu că viața te-a dezamăgit.
Poate că nu sunt soția pe care ți-o doreai.
Laena...
Nu mă mâhnește.
M-am împăcat cu asta.
Dar ești mai presus de asta, Daemon.
Bărbatul cu care m-am căsătorit era mai presus de asta.
Prin urmare, lordul Blackwood e convins
că Brackenii au mutat pietrele de hotar în toiul nopții
și și-au lăsat caii să pască pe pășunea lui.
De ce nu i s-a adresat lordului Grover?
A ajuns așa nevolnic, că nu poate tranșa nici asta?
Din câte aud, fiul lordului Grover stăpânește acum Riverrun, nu cu numele.
E, de asemenea, un Tully și rămâne problema lor.
Sunt de acord.
Trecând mai departe, lorzii mei...
Cu toate astea, Brackenii și Blackwoodzii
vor folosi orice pretext să se ucidă între ei.
Așa că merită să ne aplecăm asupra disputei.
Țăranii știu cum sunt hotarele de generații.
E lesne de aflat.
Normal...
Ser Tyland!
Ar trebui să discutăm despre faptele recente din Stepstones.
Ne vom lua vreodată de pe cap locul ăla blestemat?
- După mine, Blackwoodzii sunt în avantaj. - Nu.
Am trecut la Stepstones, lord Beesbury.
Și la noua alianță a Triumviratului cu Dorne.
Nădăjduiam că tratativele noastre cu Sunspear
îi vor face să asculte glasul rațiunii.
Oricine se încrede într-un Martell e dezamăgit.
Și pe unde o fi oare prințul Daemon?
Bănuiesc că ar trebui numit rege,
așa s-a intitulat după ce a învins acolo.
O dată.
Acum zece ani. De atunci, a lăsat zona fără apărare.
Noi am lăsat-o fără apărare.
Ar fi trebuit să construim fortificații, turnuri de veghe,
să avem corăbii și o garnizoană de soldați care să ne mențină poziția.
Nu ne permitem.
Cuferele noastre sunt generoase, dar nu fără fund.
Să ținem seama de costul pentru supuși.
- De acord. - Costul războiului este mai mare.
Dar am fost neglijenți și acum bătrânul monstru își ițește capul.
Să isprăvim.
A... da.
Așteptați!
Vreau să iau cuvântul.
Luați loc.
Am simțit...
vrajba...
dintre familiile noastre, în ultima vreme, regina mea.
Și îți cer iertare pentru orice jignire venită din partea familiei mele.
Dar facem parte din aceeași casă.
Și, cu mult timp înainte de asta, eram prietene.
Fiul meu Jacaerys va moșteni Tronul de Fier după mine.
Propun să-l logodim cu fiica ta, Helaena.
Să ne aliem o dată pentru totdeauna.
- Să domnească împreună. - O propunere foarte înțeleaptă.
În plus, dacă Syrax va mai depune ouă,
fiul tău Aemond își va putea alege unul dintre ele.
Un simbol al bunăvoinței noastre.
Rhaenyra...
Pe cele șapte iaduri!
Draga mea, un ou de dragon e un dar generos.
Eu și regele îți mulțumim pentru ofertă și o vom cumpăni cum se cuvine.
Acum ai nevoie de odihnă, soțul meu.
Da.
Ce mieros vorbește vulpea când e încolțită de câini!
E sinceră.
Ba e disperată.
Simte cum îi fuge pământul de sub picioare
și acum se așteaptă să-i iertăm păcatele
și să-mi mărit singura fiică cu unul dintre...
fiii ei de rând.
E o propunere bună, regina mea.
Suntem o familie.
Să lăsăm deoparte gâlcevile copilărești și să fim mai puternici, unindu-ne!
Poți face ce poftești, soțul meu,
când eu am să zac rece în mormânt.
Alicent...
Alicent!
Nu am nevoie de pătură.
Mâna, Alteță.
- Regele se odihnește. - Îl primesc.
Apleacă-te în față!
Sunt cocoloșit întruna, Lyonel.
Mă mir că pot merge singur la privată.
Alteță...
Care e scopul vizitei, lord Lyonel?
Alteță, simt...
Doresc să mă retrag din poziția de Mână a Regelui.
Episodul de dimineață, din curte.
Fiul meu, Harwin, s-a făcut de ocară
și, curând, toate mahalagioaicele din Debarcaderul Regelui vor bârfi.
E adevărat, tânărul Harwin a avut o ieșire nefericită.
Dar a fost înlăturat din Garda Orașului.
- E o pedeapsă suficientă. - Iertare, Alteță, dar nu e.
M-ai slujit cu credință mulți ani, zece ca Mâna mea.
Sfaturile tale au fost înțelepte și cu totul dezinteresate.
Asta te deosebește de toți ceilalți.
Ce vorbe îngăduitoare!
Dar peste casa mea s-a așternut o umbră ce se întunecă tot mai mult.
Nu vă mai pot sluji cu integritate.
Ce este această umbră?
Numește-o, dacă e așa de sumbră.
Da. Trebuie să ne lămurești, vorbește clar și răspicat.
Nu pot.
- Atunci nu accept să te retragi. - Dragul meu soț...
Am zis nu.
- Dacă stăruiți, Alteță... - Stărui.
Vei sluji în continuare coroana.
Atunci îngăduiți-mi să-mi iau fiul de la curte
și să-l însoțesc la Harrenhal, alături de familie.
E moștenitorul meu...
și va stăpâni castelul lui Harren cândva.
E timpul să-și preia îndatoririle acolo.
Mergi.
N-ai de gând să mă ajuți?
Mi-am permis să încep fără Alteța Sa.
Am zis că e păcat să las să se răcească așa o plăcintă.
Ai procedat cu chibzuință, lordule Larys.
Doar nu ți-ai făcut griji și pentru vin!
E păcat și să mănânci carne fără vin.
E datoria mea să-ți împărtășesc întâmplările de la castel,
dar, astă-seară, tu știi mai multe decât mine.
Regele a avut o audiență cu tata.
A încercat să renunțe la poziția sa.
Mă gândeam eu.
Onoarea a fost mereu o piatră de moară la gâtul lui respectabil.
Interesant! Ai spus că a încercat.
Soțul meu l-a refuzat.
Înseamnă că nu a mărturisit păcatele fratelui meu.
Cu ieșirea din curte,
e ca și cum fratele tău a mărturisit el însuși adevărul.
Adevărul are multe nuanțe, Alteță.
Te aștepți ca regele să-și osândească fiica la surghiun sau chiar...?
Talya, nu acum.
Închide voit ochii.
Regele. Dacă ai fi în locul lui, ai proceda la fel.
Nu e adevărat.
Lordul Lyonel îl va însoți pe ser Harwin înapoi la Harrenhal,
să-i vegheze domeniul cât timp el continuă să fie Mână.
Dar Mâna este compromisă de faptele fiului său.
Tatăl meu nu îl poate sfătui pe rege fără să fie părtinitor.
Acum simt cel mai mult lipsa tatălui meu.
Nu ar șovăi să-i spună regelui adevărul.
- Dacă Otto Hightower ar fi Mână... - Nu poți spune, regina mea,
că tatăl tău ar fi nepărtinitor în acest caz.
Nu, dar ar fi de partea mea!
Nimeni nu îmi ia partea în Debarcaderul Regelui?
Ce adunătură de eroi am dinaintea ochilor!
Un criminal...
un depravat...
un trădător al coroanei.
Pentru fărădelegile voastre, ați fost osândiți la spânzurătoare.
Ce poftești de la noi?
Sunt dispus să vă arăt îndurare.
Dacă acceptați un preț mărunt pentru asta.
- Împinge, doamna mea! - Împingeți!
Împingeți!
- Trebuie să împingi! - Împingeți!
Trebuie să iasă acum!
Împingeți!
Haide, împinge!
Trebuie să împingi acum, doamna mea.
Împingeți!
Arta mea și-a atins limita.
Pruncul nu iese și pace.
Of, fata mea vitează...
Îmi pare nespus de rău, prințul meu.
Am putea despica pântecele.
Să încercăm să scoatem pruncul cu ajutorul cuțitului.
Dar nu vă pot asigura că va supraviețui.
Mama ar supraviețui?
Nu.
Vhagar!
Laena!
Aveți grijă de mama, flăcăi! Voi veni în vizită când pot.
Dar nu prea curând.
Jace...
Mă voi întoarce.
Promit.
Voi fi un străin când ne vom reîntâlni.
Prințesă...
Ne vom trimite scrisori cu corbul. Ne vom distra, nu-i așa?
Harwin Strong e tatăl meu?
Sunt un copil din flori?
Ești un Targaryen.
E tot ce contează.
Putem vorbi?
Să înțeleg că a plecat.
Am isprăvit aici. Plecăm.
Cum rămâne cu oferta ta? Jace și Helaena?
Am fost subminată.
Și batjocorită. Șușotesc despre mine pe coridoare.
Ei bine, îi voi lăsa să bârfească.
Către Piatra Dragonului, deci?
Trebuia să fi plecat de mult.
Cum rămâne cu poziția ta?
Ai spus mereu că, dacă ai lipsi de la curte,
l-ar îmbrobodi cu vorba pe tatăl tău.
Un marinar înțelept ocolește furtuna când vede că se stârnește.
Laenor!
Ia-l cu tine.
Vom avea nevoie de cât mai mulți.
Tată!
Am să ard!
- Tată! - Harwin!
Am să ard!
Harwin!
Ce sunt copiii, dacă nu o slăbiciune?
O sminteală.
O deșertăciune.
Prin ei, îți închipui că păcălești bezna întinsă a biruinței sale.
Că vei dăinui pe vecie, într-un chip sau altul.
De parcă nu te-ar lăsa să te prefaci în țărână.
Dar, pentru ei, te lepezi de ceea ce nu s-ar cădea.
Poate că știi care e calea cea dreaptă de urmat,
însă te lași călăuzit de iubire.
Iubirea...
îți aduce prăbușirea.
Mai bine treci prin viață fără nicio povară.
Dacă e să mă întrebi pe mine.
Sunt morți?
Ai auzit poveștile despre Harrenhal, Alteță.
Harren cel Negru l-a clădit din trufie, ca monument al măreției sale.
Din mortar amestecat cu sânge.
Se spune că e un loc blestemat.
Că le împarte judecata sa tuturor celor ce-i trec porțile.
Nu, tu... Tu le-ai împărțit judecata.
Regina își pune o dorință.
Ce slujitor al regatului nu s-ar strădui să o împlinească?
Bănuiesc că acum îi vei scrie tatălui tău.
Larys...
Nu asta mi-am dorit.
Sunt încredințat că mă vei răsplăti...
la momentul cuvenit.