SÁRKÁNYOK HÁZA
Azért gyűltünk ma össze a Tengerfőnél,
hogy átadjuk a Valeryon-házból származó Laena úrnőt
az örök vizeknek, a Tengeri Király birodalmának,
ahol Ő őrködik majd felette az idők végezetéig.
Ahogy tengerre száll, és elindul végső útjára,
Laena úrnő két leányt hagy hátra a parton.
Bár édesanyjuk nem tér vissza ezen utazásról,
a köztük lévő vérkötelék nem enyészik el.
Sóval teli a Velaryon vér.
Sűrű vér.
Igaz vér.
Soha nem híguló.
Kedves unokahúgom!
A szelek legyenek oly erősek, mint a tartásod,
tengereid oly nyugodtak, mint a lelked,
hálóid pedig oly duzzadók, mint a szíved.
A tengerből jöttünk,
és a tengerbe térünk meg.
Nem láttad apádat?
A kuzinjaid elvesztették az anyjukat.
Szólj pár kedves szót!
- Nekem is járna az együttérzés. - Jace!
Nekünk Lyonel nagyurat és Ser Harwint kellene gyászolnunk.
Nem, az nem lenne helyénvaló.
A Velaryonok a rokonaink, a Strongok ellenben nem.
Nézz rám! Megértetted?
Kéz a szövőszéken
Zöld fonál és fekete
Hús-vér sárkány szövetsárkányt sző
Kéz a szövőszéken
- Zöld fonál és fekete - Nincs bennünk semmi közös.
- Ő a testvérünk. - Akkor vedd el te!
Teljesíteném kötelességem, ha anya úgy intézte volna.
Jó is lenne.
Erősebbé tenné a családot. Tiszta maradna a valyriai vérünk.
De hát féleszű.
Ő a leendő királynéd.
Fekete fonál
Tudod, azt hiszem, mégis van egy közös vonásunk.
Olyan lényekre vágyunk, amiknek hosszú lába van.
Te leány! Még egyet!
Aegon...
Hús-vér sárkány szövetsárkányt sző
Lyonel Strong fia bámul téged, amióta megérkeztél, felség.
Szégyentelenül.
Csak büszkeségből teszi, Ser Criston. Larys lett Harrenhal új ura.
A székhelyem és Dagály is a tiéd lesz egy nap, Lucerys.
És persze a bátyád lesz a király.
Végtelen sok tanácskozás és ünnepély vár rá.
De a tenger a Hullámok uráé.
Sajnálom. Nem akarom.
Megillet téged, fiú.
Ha én leszek Hullámtörő ura, akkor már mindenki meghalt.
- Részvétem. - Köszönöm.
- Lányok. - Nagymama.
Nem tudok lemondani anyáról.
Hozd vissza az uradat!
Bátyám!
A lányaid az anyjuk szakasztott másai.
Ez vigasz és gyötrelem is. Jól emlékszem rá.
Az istenek néha kegyetlenek.
És veled különösen kegyetlenek voltak.
Igen.
Térjetek vissza velünk Királyvárba!
- Ideje hazajönnötök. - Pentos az otthonom.
- És a lányaimé is. - Daemon!
Voltak nézeteltéréseink, de annyi év eltelt már.
Van helyed az udvaromban, ha szükséged lenne rá.
Nincsen szükségem semmire.
Öcsém...
Őszinte részvétem, hercegem.
Hízzon bármily nagyra a pióca, sosem telhet be a vérrel.
- Lefekvés. - De... anyám!
Lefekvés, most!
Most lefekszem, Aemma.
Vigyázzak Alicent királynéra, felség?
- Ne, Ser Harrold! - Tiéd az éjszakai őrség, Ser!
Igen, parancsnok úr!
Testvérem!
Feküdj le!
Ő haza akart jönni...
De Daemon nem hagyta.
Azt tette, amit a legjobbnak vélt.
Daemon mindig azt teszi, ami Daemonnak a legjobb.
Szükség lett volna a mestereinkre.
A pentosi sebészek épp olyan képzettek, mint a mestereink.
Csak hibáztatni akarsz valakit az istenek tettéért.
Talán az istenek megvetnek minket.
A végtelen büszkeségünkért.
A korona a tiéd volt,
amíg azok a bolondok a Nagytanácsban le nem tépték a fejedről.
Tényleg olyan rettenetes dolog, hogy a férjed vissza akarja szerezni?
Legalább ma este mellőzzük ezt a hazugságot!
Nem igazságot akarsz tenni, hanem a nagyravágyásod hajt.
Hogy megszerezd a trónt,
ha nem is magadnak, hát a házad sarjainak.
Egy nemzedékkel ezelőtt lemondtam arról, hogy koronát hordjak.
Te vagy az, férjuram, aki képtelen feladni e törekvést,
pedig a gyermekeink fizetik meg az árát.
Miről szól e rövid, halandó élet...
ha nem az örökségünkről?
Lehetséges, hogy számodra nem szól másról, Corlys.
Azt akarom, hogy Hullámtörőt Baela unokánk örökölje meg.
Egy vér szerinti Velaryion.
Hirdesd ki, amíg mindenki itt van!
Azt mondjuk, ezzel tisztelgünk Laena emléke előtt.
És zárjam ki a fiunkat?
Ő lesz a királyi hitves.
A fia egy nap a Vastrónra ül majd.
Azt kívánod, hogy további okot adjak a gyanúra, ami a fiúkat övezi?
Itt magunk vagyunk, férjem,
nyugodtan kimondhatod azt, amit mindketten jól tudunk.
Rhaenyra fiai nem a véredből valók.
Laenáéi igen.
Ők az örökösei.
A történelem nem a vérre emlékszik.
Kizárólag a nevekre.
Laenor éveken át nyughatatlan volt, de most már...
használhatatlan lesz.
Vagy rosszabb.
Én tudom a legjobban, hogy a házasságunk színjáték,
de én legalább próbálok tenni azért, hogy megmaradjon a látszat.
Több a veszítenivalód.
Ezt a terhet cipelem, mióta apa megtett örökösének.
Próbálkoztunk.
Szerettünk volna gyermeket, mi...
igyekeztünk megtenni a kötelességünket.
De mindhiába.
Nem volt benne öröm.
Máshol találtam rá.
Jó érzés volt, hogy kívántak.
Úgy tudom, hogy Ser Harwin rendkívül...
hű volt hozzád.
Igen, az volt.
És megbíztam benne.
Meg kellett volna tiltanom, hogy visszamenjen a Folyóvidékre.
Harren átka ma is olyan erős, mint a Hódítás utáni időkben.
Kísértethistória.
Amiért Ser Otto és a királyné is hálás.
Nem hiszem, hogy Alicent hidegvérrel meg tudna öletni valakit.
Hát...
Mindannyiunkban ott lakozik a romlottság.
Nem is hinnéd, mennyire.
Rólad elhiszem.
Ha valami aljassággal vádolsz, konkrétabbnak kell lenned.
Egyedül maradtam.
- Magamra hagytál! - Megkíméltelek. Gyerek voltál még.
Igen. Igen, gyerek voltam!
És nézd, hogy milyen az életem nélküled!
Kész tragikomédia!
És hogy látod, az enyém jobban alakult?
Nem sokat tudok róla.
Szeretted őt?
Nem került el a boldogság.
Hát, ez már önmagában nagy eredmény.
- Sajnálom. - Ne sajnáld!
Én legalább nyíltan meggyászolhatom őt.
Rhaenyra!
Már nem vagyok gyermek.
Vágyom rád.
Francba...
Igen!
Jace! Jace! Ébredj fel! Ébredj!
- Valaki ellopta Vhagart. - Mi?
Ki az?
- Jace! Mit csinálsz? - Ő volt!
- Én voltam. - Vhagar az anyám sárkánya volt.
Az anyád meghalt.
- Vhagarnak már új lovasa van. - Ő az enyém lett volna!
Előbb kellett volna lépned!
A kuzinod majd keres neked egy malacot. Illene hozzád.
Még egy ilyen, és megetetlek a sárkányommal!
Lángok közt, sikoltozva múlsz ki, pont, ahogy az apád!
- Fattyak! - Az apám még mindig él!
Nem tudja, igaz? Strong nagyúr.
Jace!
Azonnal abbahagyni!
Menj onnan!
Hercegem! Hadd nézzem!
Az istenek kegyelmére!
Hogy hagyhattátok, hogy ilyesmi megtörténjen?
Válaszokat akarok.
Már ágyban kellett volna lenniük, királyom.
Ki őrködött?
A saját unokatestvérei támadtak rá, felség.
Megesküdtetek, hogy mindentől megóvjátok a véremet!
Nagyon sajnálom, felség.
A Testőrségnek sosem kellett a hercegeket egymástól...
Ez nem válasz!
Begyógyul, nem igaz, mester?
A hús begyógyul.
De a szem odalett, felség.
- Hol voltál? - Én?
- Ezt miért kaptam? - Ez eltörpül az öcséd szenvedése mellett,
amíg te a pohárba temetkeztél, te bolond!
- Mégis mit jelentsen ez? - Baela? Rhaena!
Mi történt?
Jace?
Luke!
Mutasd!
- Ki tette ezt? - Ők támadtak meg!
- Nem, ő Baelát! - Betörte Luke orrát!
Ellopta anyánk sárkányát!
- Elég! - Agyonverte volna Jace-t!
- Elég! - Az én fiamat kéne meghallgatni!
- Azt mondta ránk... - Csendet!
Fattyaknak nevezett.
Aemond!
Ki fogom deríteni, hogy mi történt.
- Tehát... - Mi mást kéne még hallanod?
Megvakították. És az ő fia a felelős.
- Sajnálatos baleset volt. - Baleset?
Lucerys hercegnél kés volt, azzal támadott. Meg akarta ölni.
Nem, az én fiaimat támadták meg, kénytelenek voltak védekezni.
Alattomos sértéseket vágtak a fejükhöz.
Milyen sértéseket?
Nyíltan megkérdőjelezték a fiaim törvényes származását.
- Mi? - Fattyaknak nevezett.
A fiaim követnek engem az öröklési rangsorban, felség.
Ez szörnyű felségárulás.
Aemond herceget alaposan ki kell faggatni,
hogy megtudjuk, honnan hallotta e rágalmakat.
Egy sértés miatt?
A fiam megvakult fél szemére!
Áruld el, fiam!
- Ki hazudta ezt neked? - A gyakorlótéren hallotta.
- Több fiútól is. Nem fontos. - Aemond, kérdeztem valamit.
Hol van Ser Laenor?
Hol van a fiúk apja? Talán neki is van valami mondandója.
Igen, hol van Ser Laenor?
Azt nem tudom, felség. Nem tudtam aludni, és sétálni indultam.
Biztos a fegyverhordozóit szórakoztatja.
Aemond!
Nézz rám!
A királyod választ követel.
Ki mondta ezt a hazugságot?
Aegon mondta.
Én?
És te, fiú...
Hol hallottad ezt a koholmányt?
Aegon!
Az igazat akarom hallani!
Tudjuk, atyám.
Mindenki tudja.
Csak nézz rájuk!
Hagyjátok már végre abba a viszálykodást!
Mindnyájan!
Egy család vagyunk!
Kérjetek bocsánatot, és legyetek jó szándékkal egymás iránt!
Az atyátok, a nagyatyátok, a királyotok követeli!
Ez nem elegendő.
Aemond életre szóló sebet kapott, királyom. A jó szándék nem gyógyítja meg.
Tudom, Alicent.
- De a szemét nem adhatom vissza. - Nem, mert kiszúrták.
- Mit kellene tennem? - Fizessék meg az adósságukat!
Vakítsuk meg fél szemére a fiát!
- Drága feleségem... - De hát a fiad, Viserys. A véred.
Ne hagyd, hogy az indulatod befolyásolja a döntésedet!
Ha a király nem tesz igazságot, megteszem én.
Ser Criston,
hozd el Lucerys Velaryon szemét!
- Anyám? - Alicent!
Eldöntheti, melyiket tartja meg, a fiamnak ez sem adatott meg.
- Ne hidd, hogy megteheted! - Maradj, ahol vagy!
Felesküdtél rám!
A védelmeződként, királyném.
Alicent, ezt az ügyet végleg lezártuk.
Ugye megértetted?
Tudja meg mindenki:
annak, aki megkérdőjelezi Rhaenyra hercegnő fiainak származását,
kitépetem a nyelvét.
Köszönöm, atyám.
- Felség... - Alicent!
- Maradj a király mellett! - Azonnal állj meg!
- Maradj, Ser Criston! - Alicent!
- Ne, Ser Criston! - Alicent!
Ne!
Maradj ott, Cole!
- Túl messzire mentél! - Én?
Mit tettem? Azon túl, amit elvártak tőlem?
Mindent alárendeltem a királyságnak, a családnak, a törvénynek.
- Míg te kényed-kedvedre semmibe vetted! - Alicent!
- Engedd el! - Hol a kötelesség?
Hol az áldozat? Most is lábbal tiporsz mindent.
Tedd le a pengét, Alicent!
Most elvetted a fiam szeme világát.
- És úgy érzed, hogy még ez is megillet. - Kimerítő volt, nem?
Az erényességed álcája mögött rejtőzni.
De már látják, hogy ki vagy valójában.
Ne sajnálj engem, anyám!
Ez tisztességes csere.
Talán elvesztettem egy szemet...
de nyertem egy sárkányt.
Mindenki menjen a dolgára!
A Segítő, felség.
Mondd ki bátran!
Mit kellene kimondanom?
Olyan módon viselkedtem,
ami nem volt méltó a rangomhoz.
Vagy úgy egyáltalán.
Elvesztettem az önuralmam.
Megtámadtam a hercegnőt.
Máris terjed a híre, és azt találgatják, hogy megőrültem-e.
Ez mind igaz.
Szégyenbe hoztam magam.
És elértem, hogy a férjem mindig az ő javára döntsön.
És mégis...
Sosem láttam még ezt az oldaladat, leányom.
- A létezésében is kételkedtem. - Rút dolog volt, megbántam.
Rút játékot játszunk.
És most először pillantottam meg benned az elszántságot, amivel megnyerheted.
- Rhaenyra... - Már látod, ki valójában.
És hova vezetett a király makacssága.
- Mit fog most mondani nekem? - Megbocsát.
Mi mást tehetne?
Most keresd fel, légy bűnbánó!
Hivatkozz a fiad sérülésére!
Tartsd kordában az indulatod!
És megígérem, hogy idővel te és én együtt győzedelmeskedünk.
Bár Aemond felelőtlenül cselekedett, mégis megszerezte számunkra Vhagart.
A fiú jól mondta. Ezerszer annyit nyert vele, mint amennyit veszített.
Heg marad utána, de begyógyul a seb.
A valyriai acél tiszta sebet ejt.
Istenek!
Mindenki jól van?
A legrosszabb egy törött orr.
Köszönjük, mester. Távozhatsz.
Ahogyan ti is. Ma már épp elég gondot okoztatok.
Igen, anyám.
Ott kellett volna lennem.
Ez lehetne a házunk jelmondata.
Megküzdöttem rettentő ellenfelekkel,
de nem tudtam megvédeni drága nővéremet. Kínok közt halt meg, messze innen.
- Téged sem védtelek meg. - Ülj le!
Aemond fattyaknak hívta a fiainkat.
Cserben hagytalak, Rhaenyra.
A házasságunkat.
Én megpróbáltam.
És a fiainkat...
- Tényleg szeretem. - Tudom.
Nagyon is.
De talán jobban is...
szerethettem volna őket.
Reméltem, hogy neked szülök gyerekeket.
Amikor párszor együtt háltunk.
Akkor minden más lenne.
Gyűlölöm az isteneket, amiért ilyennek teremtettek.
Én viszont nem.
Becsületes ember vagy. Jó szíved van.
Ez ritka dolog.
Megállapodtunk sok évvel ezelőtt,
hogy megtesszük a kötelességünket,
de törekszünk a boldogságra.
De vannak idők, amikor ez a kettő teljesen kizárja egymást.
Ser Qarl hamarosan visszamegy harcolni a Lépőkövekhez.
De én újfent esküt teszek neked.
Erősítsük meg házunkat felkészülve a napra, amikor trónra kerülsz!
Úgy nevelem a fiainkat, hogy méltó hercegek legyenek.
- Laenor... - Jobbat érdemelsz annál, ami voltam.
Igaz férjet érdemelsz.
Kértem, hogy ott várjon rád a bor a hajón. Segít elaludni.
Nagyon sajnálom.
- Viserys... - Többé ne ejtsünk szót róla!
A tűz olyan különös erő.
A Targaryen-ház ennek köszönheti mindazt, amit elért.
De kettőnket megfosztott attól, akit szerettünk.
Talán a Velaryonok látták jól,
és a tenger jobb szövetséges.
A tűz börtön.
A tenger pedig kiutat kínál.
Az igazság megcsúfolása,
hogy az ifjú herceggel ezt tették.
Gyalázatos.
Valóban.
Ha egy szemmel szeretnél törleszteni nekik, állok szolgálatodra.
Nem, erre nem lesz szükség.
De nem maradt észrevétlen a hűséged.
Veszélyes időket élünk.
Eljön a nap, amikor ilyen barátra lesz szükségem.
Aki hasznos és tapintatos is egyszerre.
Ha szükség lesz rám, szólj, királyném!
Segíts, bácsikám!
Nem tudok egyedül szembenézni a zöldekkel.
Kössük össze vérünket,
ahogy régen Hódító Aegon tette nővéreivel!
Ha te lennél a férjem most és uralkodásom idején is,
nem kérdőjelezhetnék meg olyan könnyen a trónigényemet.
A Valeryonok a tengerhez tartoznak.
De te és én...
tűzből valók vagyunk.
Mindvégig az volt a sorsunk, hogy együtt lángoljunk.
Csak úgy kelhetnénk egybe, ha Laenor meghalna.
Tudom.
Hallottam a Lépőköveknél elért hőstetteidről, Ser Qarl.
Azt mondják, kivételes képességű lovag vagy.
Megtisztelő, nagyuram.
Csakhogy közrendű vagy.
Földnélküli lovag vagy, egy úr ízlésével.
Ser Laenor kedves hozzám.
Tudod...
vannak helyek a Keskeny-tengeren túl,
ahol nem számít, hogy hívják az embert.
Csakis az, hogy mennyi aranya van.
Mit kérsz tőlem, nagyuram?
Gyors halált.
És legyenek szemtanúi.
Én nem leszek zsarnok.
Nem a rettegésre építek.
Egy zsarnoknak nincs is más eszköze.
De ha a királyt nem félik, nincs hatalma.
Ha erős királynő akarsz lenni, szeretniük és tisztelniük kell, igen,
de félniük is.
Ki engedett be?
Miért vagy itt, atyám csarnokában?
Mindvégig lenéztél engem.
Tényleg szeretem Laenort.
Akkor tedd ezt meg érte!
- Szabadítsd fel! - Elfeledkezel magadról.
Nagyuram! Kérlek!
Szólok az őröknek!
Így Corlys nagyúr és Rhaenys hercegnő elveszíti egyetlen megmaradt gyermekét.
És azt suttogják majd a birodalomban, hogy mi álltunk e mögött.
Ne!
Hadd suttogjanak!
Hogy hagyhattátok ezt? A saját csarnokomban!
Áruld el!
Mi tudni fogjuk, mi történt, de az ellenségeink nem.
Félnek majd, mi másra leszünk még képesek.