Šiandien susirinkome Jūros buveinėj
išlydėti ledi Leinos iš Velarijonų šeimos
į amžinuosius vandenis, Merlingo karalystę,
kur jis saugos ją amžinai.
Ji leidžiasi į paskutinę kelionę.
Ledi Leina palieka pakrantėj savo dvi dukteris.
Nors jų motina
negrįš iš šios kelionės,
jas amžinai sies kraujo ryšys.
Velarijonų kraujas sūrus.
Jis tirštas.
Jis tikras.
Ir niekuomet nesuskystės.
Mano švelni dukterėčia.
Tegu tave lydi vėjas, stiprus kaip tavo sprandas,
tegu jūra būna rami, kaip tavo dvasia.
Tegu tavo tinklai būna pilni, kaip tavo širdis.
Iš jūros atėjom.
Į jūrą ir grįšim.
Ar matei savo tėvą?
Tavo pusseserės neteko mamos.
Galėtum jas paguost.
-Man taip pat reikia užuojautos. -Džeisai.
Turėtume būt Harenhole, gedėt lordo Lainelo ir sero Harvino.
Būtų negražu.
Velarijonai - mūsų giminaičiai. O Strongai - ne.
Pažvelk į mane. Supratai?
Šmėkšteli plaštaka
Žalia ritė, juoda ritė
Tikri drakonai audžia netikrus
Šmėkšteli plaštaka
-Žalia ritė, juoda ritė -Neturim nieko bendro.
-Ji mūsų sesuo. -Tuomet vesk ją.
Būčiau atlikęs savo pareigą, jei mama būtų mus sužiedavus.
Jei tik...
Tai sustiprintų šeimą ir išsaugotų tyrą Valyrijos kraują.
Ji pusgalvė.
Tavo būsima karalienė.
Juoda ritė
Tiesą sakant, turim kai ką bendro.
Mes abu - gražūs, ilgakojai sutvėrimai.
Mergiotė! Dar kartą.
Eigonas.
Tikri drakonai audžia netikrus
Lainelas Strongasį jus spokso nuo mūsų atvykimo akimirkos.
Įžūliai.
Tai išdidumo žvilgsnis, sere Kristonai. Larisas - naujas Harenholo lordas.
Ir mano sostas, ir Aukštpilė kada nors bus tavo, Luseri.
Žinoma, tavo brolis taps karalium.
Jis nuolat dalyvaus pasitarimuose ir apeigose.
Potvynių lordas valdo jūrą.
Atleisk, nenoriu.
Tai prigimties teisė, bičiuli.
Jei tapsiu Driftmarko lordu, vadinasi, visi bus negyvi.
-Labai užjaučiu. -Ačiū. Ačiū.
-Mergytės. -Močiute.
Nenoriu netekt mamos.
Pasikviesk savo draugą.
Broli.
Tavo mergaitės labai panašios į mamą.
Puikiai pamenu, kokia ji buvo maloni.
Dievai būna žiaurūs.
Tau jie ypatingai žiaurūs.
Taip.
Grįžk su mumis į Karaliaus uostą.
-Tau laikas grįžt namo. -Mano namai - Pentosas.
-Ir mano vaikų. -Deimonai.
Suprantu, kad nesutarėm. Bet laikas viską keičia.
Mano rūmuose tau yra vieta, jei tau ko nors reikia.
Man nieko nereikia.
Broli...
Užjaučiu dėl netekties, mano prince.
Kad ir kaip siurbėlė išpampsta, ji vis tiek trokšta kraujo.
-Eik į lovą. -Bet, mama...
Tuoj pat, į lovą.
Einu miegot, Ema.
Ar likt su karaliene Alisenta, Jūsų Malonybe?
-Ne, sere Haroldai. -Budėsi naktį, sere Kristonai.
Lorde vade.
Broli!
Eik miegot.
Ji norėjo grįžt namo.
Jis ją atstūmė.
Deimonas norėjo gero.
Deimonas nori gero tik sau.
Leinai reikėjo mūsų meisterių.
Pentoso chirurgai apmokyti taip pat, kaip mūsų meisteriai.
Kaltini jį dėl dievų sprendimo.
Gal dievai mus baudžia.
Už mūsų nepasotinamą garbės troškimą.
Karūna priklausė tau.
Kol kvailiai iš Didžiosios tarybos nuplėšė ją tau nuo galvos.
Ar taip blogai, kad tavo vyras nori ją sugrąžint?
Bent šįvakar pamirškim tas melagystes.
Tave skatina ne noras padėt žmonai, o tavo ambicijos.
Sosto troškimas.
Jei ne dėl savęs, tai dėl palikuonių.
Aš seniai atsisakiau minties užsidėt karūną.
O tu, vyre, vis dar to sieki.
Nors kenčia mūsų vaikai.
Kas yra šis trumpas gyvenimas...
Jei ne palikimo siekimas?
Gal dėl palikimo gyveni tu, Korlisai.
Noriu, kad Driftmarkas per Leinos liniją atitektų Beilai.
Ji gryno Velarijonų kraujo.
Skelbk tą, kol visi susirinkę čia.
Pasakysim, kad taip pagerbsim Leinos atminimą.
Atimt palikimą iš sūnaus?
Jis bus karalius konsortas.
Kada nors jo sūnus sėdės Geležiniam soste.
Tu nori, kad berniukai atsidurtų dar tamsesniam šešėly,
-nei yra dabar. -Mes vieni, vyre.
Gali sakyti tiesą, kurią žinom abu.
Reiniros vaikai - ne tavo kraujo.
O Leinos vaikai - tavo kraujo.
Jie - mūsų palikimas.
Istorija nepamena kraujo.
Ji pamena vardus.
Leinoras ilgai nenurimo, o dabar...
Jis bus nenaudingas.
Ar blogiau.
Aš geriausiai žinau, kad mūsų santuoka - netikra.
Bet bent jau stengiuos išsaugot įvaizdį.
Galit daugiau netekt.
Taip. Nuo tada, kai tėvas paskelbė mane įpėdine.
Mes stengėmės.
Susilaukt vaiko.
Mes...
Atlikom savo pareigą kaip galėdami.
Be rezultatų.
Nesijaučiau laiminga.
Laimę radau kitur.
Buvo malonu jaustis trokštamai.
Kaip suprantu, seras Harvinas buvo gan...
atsidavęs tau.
Taip, buvo.
Aš juo pasitikėjau.
Reikėjo uždraust serui Harvinui grįžt į Upių žemę.
Sakoma, kad Harenso prakeiksmas toks pat stiprus, kaip po Pergalės.
Tai šmėklų istorija.
Ja mielai naudojasi seras Otas ir karalienė.
Netikiu, kad Alisenta galėtų šaltakraujiškai žudyt.
Na...
Kiekvienas turim ydų.
Daugiau, nei manai.
Tikiu tavim.
Jei kuo nors mane kaltini, tai patikslink.
Buvau viena.
-Palikai mane. -Pasigailėjau. Buvai vaikas.
Taip. Buvau vaikas.
Pažvelk, koks mano gyvenimas be tavęs.
Tragikomiškas.
Įdomu, ką manai apie mano gyvenimą.
Nedaug apie jį žinau.
Ar mylėjai ją?
Buvom pakankamai laimingi.
Tai didis laimėjimas.
-Atsiprašau. -Nereikia.
Bent jau galiu gedėt dėl netekčių.
Reinira.
Aš nebe vaikas.
Noriu tavęs.
Mėšlas.
Taip!
Džeisai. Džeisai. Džeisai, pabusk. Pabusk.
-Kažkas pavogė Veigar. -Ką?
Kas čia?
-Džeisai, ką darai? -Čia jis.
-Tai aš. -Veigar - mano mamos drakonė.
Tavo mama negyva.
-Veigar turi kitą raitelį. -Ji buvo mano.
Tai reikėjo ją pasiimt.
Gal pusseserės ras tau kiaulę. Ji tau tiktų.
Jei dar kartą pulsi, sušersiu tave savo drakonei!
Mirsit klykdami liepsnose, kaip jūsų tėvas.
-Pamestinukai. -Mano tėvas gyvas!
Jis nežino, ar ne? Lordas Strongas.
Džeisai!
Tuoj pat baikit!
Pasitrauk!
Mano prince. Mano prince. Parodykit.
Dievai, būkit maloningi.
Kaip galėjai lesti tam įvykt?
Noriu atsakymo.
Princai turėjo miegot, karaliau.
Kas budėjo?
Jaunąjį princą užpuolė jo pusbroliai, Jūsų Malonybe.
Prisiekėt saugot ir gint mano artimuosius!
Atsiprašom, Jūsų Malonybe.
Karaliaus sargybai dar neteko gint princo nuo prince...
Čia ne atsakymas!
Užgis, ar ne, meisteri?
Žaizda užgis.
Bet netekot akies, Jūsų Malonybe.
-Kur buvai? -Aš?
-Už ką? -Čia niekis, lyginant su smurtu,
kurį patyrė tavo brolis, kol gėrei, kvaily!
-Ką tai reiškia? -Beila. Reina.
Kas nutiko? Kas nutiko?
Kas nutiko?
Džeisai.
Lukai!
Parodyk. Parodyk.
-Kieno čia darbas? -Jis mane puolė!
-Jis puolė Beilą. -Jis sulaužė Lukui nosį.
Jis pavogė mano mamos drakoną.
-Gana. -Jis ketino nužudyt Džeisą.
-Gana. -Tegu pasakoja mano sūnus.
-Jis mus vadino... -Tylos!
Jis mus vadino pamestinukais.
Eimondai.
Noriu žinot, kas įvyko.
-Tuoj pat. -Ką dar nori girdėt?
Tavo sūnus sužalotas. Tą padarė jos sūnus.
-Tai buvo nelaimingas atsitikimas. -Tikrai?
Princas Luseris atsinešė ginklą, surengė pasalą.
Norėjo nužudyt mano sūnų.
Mano sūnūs buvo užpulti ir priversti gintis.
Jie klausėsi bjaurių įžeidimų.
Kokių įžeidimų?
Buvo garsiai abejojama mano sūnų prigimtim.
-Ką? -Jis vadino mus pamestinukais.
Mano sūnūs paveldės Geležinį sostą, Jūsų Malonybe.
Tai didžiausia išdavystė.
Reikia apklaust princą Eimondą,
kad sužinotume, kur jis girdėjo tokias apkalbas.
Dėl įžeidimo?
Mano sūnus neteko akies.
Sakyk, berneli.
-Kur girdėjai šį melą? -Tai įvyko treniruočių kieme.
-Daug berniukų. Niekis. -Eimodai. Uždaviau klausimą.
Įdomu, kur seras Leinoras.
Berniuko tėvas. Gal jis gali ką nors pasakyt.
Taip. Kur seras Leinoras?
Nežinau, Jūsų Malonybe. Negalėjau užmigt.
Išėjau pasivaikščiot.
Spėju, kad jis pramogauja su jaunuoliais.
Eimondai.
Pažvelk į mane.
Tavo karalius reikalauja atsakymo.
Kas šitaip melavo?
Eigonas.
Aš?
Ir tu, berneli.
Kur girdėjai tuos paistalus?
Eigonai!
Sakyk tiesą!
Mes žinom, tėve.
Visi žino.
Pažvelk į juos.
Pakaks nesibaigiančių šeimos nesutarimų!
Sakau visiems!
Mes - šeima!
Atsiprašykit, parodykit gerą valią.
To reikalauja jūsų tėvas, senelis, karalius!
To negana.
Eimondas sužalotas visam gyvenimui. Gera valia nieko nepakeis.
Suprantu, Alisenta.
-Nesugrąžinsiu jam akies. -Taip. Nes jis jos neteko.
-Ką turėčiau daryt? -Atlyginti tuo pačiu.
Išdursiu jos sūnui akį.
-Brangi žmona... -Jis tavo sūnus, Viseri. Tavo kraujas.
Neleisk pykčiui temdyt proto.
Jei karalius nesiekia teisingumo, sieks karalienė.
Sere Kristonai.
Atnešk man Luserio Velarijono akį.
-Mama. -Alisenta.
Jis gali rinktis akį. Nors mano sūnui tokios galimybės nesuteikė.
-Nieko panašaus nedarysi. -Nurimk.
Ne, prisiekei man!
Kaip jūsų gynėjas, mano karaliene.
Alisenta, šis reikalas baigtas.
Ar supranti?
Noriu paskelbt.
Kiekvienas, abejojantis princesės Reiniros vaikų prigimtim...
bus pašalintas.
Ačiū, tėve.
-Jūsų Malonybe. -Alisenta!
-Būkit su karalium! -Nesiartinkit.
-Nereikia, sere Kristonai! -Alisenta.
-Ne, sere Kristonai! -Alisenta!
Ne!
Stok, Koulai!
-To jau per daug. -Tikrai?
Ką padariau? Ko iš manęs tikėjotės?
Visad mąstyt apie karalystę, šeimą, įstatymus.
-O tu elgies kaip nori. -Alisenta.
-Paleisk ją! -Kur pareiga?
Kur pasiaukojimas? Trypi jį savo gražiom pėdom.
Padėk ginklą, Alisenta.
Per tave mano sūnus neteko akies.
-Ir vis tiek jauties teisi. -Tas vargina, ar ne?
Dangstais po savo teisingumo skraiste.
Jie mato, kokia tu.
Negedėk dėl manęs, mama.
Tai buvo lygūs mainai.
Gal netekau akies.
Bet gavau drakoną.
Šis reikalas baigtas.
Patarėjas, karaliau.
Sakyk.
Ką sakyt?
Mano elgesys...
netinkamas mano statusui.
Netinkamas niekam.
Nesusivaldžiau.
Puoliau princesę.
Jau plinta paskalos. Tas varo mane iš proto.
Viskas tiesa.
Užsitraukiau gėdą.
Pasirūpinau, kad mano vyras visad palaikytų ją.
Bet...
Nes matęs tavęs tokios, dukra.
-Nežinojau, kad tai įmanoma. -Pasielgiau bjauriai. Gailiuos.
Mes bjauriam žaidime.
Aš pirmą kartą matau, kad tu pasiryžus tą žaidimą laimėt.
-Reinira... -Supratai, kokia ji.
Ko nesuprato užsispyręs karalius.
-Ką jis man sakys? -Atleis.
Ką dar jis gali padaryt?
Eik pas jį, atgailauk.
Kartok, kad tavo sūnus buvo sužalotas.
Tik valdyk savo aistrą.
Prižadu, ilgainiui mudu laimėsim.
Ką atskalūnas Eimondas padarė dėl to, kad Veigar būtų mūsų pusėj...
Berniukas teisus. Jis sumokėjo tūkstantį kartų mažiau.
Liks randas. Bet žaizda užgis.
Valyrijos plienas pjauna švariai.
Dievai.
Ar visi sveiki?
Blogiausia - lūžus nosis.
Ačiū, meisteri. Palik mus.
Ir tu. Šiandien užtektinai prisidirbai.
Gerai, mama.
Turėjau ten būt.
Tai turėtų būt mūsų šeimos žodžiai.
Kovojau su siaubingais priešais,
bet negalėjau apsaugot savo brangios sesers. Toli nuo namų, kančiose.
-Negalėjau tavęs apsaugot. -Sėsk.
Eimondas pavadino mūsų vaikus pamestinukais.
Nuvyliau tave, Reinira.
Mūsų santuoka...
Aš stengiaus.
Mūsų berniukai...
-Myliu juos. -Žinau.
Labai.
Bet gal aš...
Per mažai juos myliu.
Tikėjaus, kad jie - tavo vaikai.
Kelis kartus miegojom kartu.
Viskas galėjo būt kitaip.
Nekenčiu dievų už tai, kad sukūrė mane tokį.
Aš tai ne.
Tu garbingas žmogus. Geros širdies.
Tai retas dalykas.
Prieš daugelį metų susitarėm
atlikt savo pareigą ir...
mėgautis laime.
Bet kartais šie dalykai nesuderinami.
Seras Karlas netrukus grįš kovot į Pakopų salas.
Aš vėl atsiduodu tau.
Sustiprinę savo šeimą ruošim tave kitam etapui.
Auginsiu mūsų vaikus kaip princus.
-Leinorai... -Nusipelnei geresnio už mane.
Nusipelnei vyro.
Paprašiau, kad laive tau būtų paruošta vyno. Lengviau užmigsi.
Labai atsiprašau.
-Viseri... -Apie tai nebešnekėsim.
Liepsna - keista galia.
Jai reikia dėkot už viską, ką turi Targarienų šeima.
Bet ji atėmė iš mūsų tai, ką mylėjom.
Gal Velarijonai žinojo tiesą.
Jūra - geriausias sąjungininkas.
Liepsna - kalėjimas.
O jūroj galima pabėgt.
Iškreiptas teisingumas.
Jaunasis princas išniekintas.
Tai įžeidimas.
Būtent.
Jei norit akies, galim atkeršyt. Aš jūsų tarnas.
To neprireiks.
Tavo pasišventimas neliks nepastebėtas.
Atėjo pavojingi laikai.
Būtinai ateis diena, kai man reiks tokio draugo.
Ne tik įgudusio, bet ir patikimo.
Lauksiu jūsų žodžio, karaliene.
Tu man reikalingas, dėde.
Viena to neatlaikysiu.
Sumaišykim savo kraują.
Kaip Eigonas Užkariautojas padarė su savo seserimis.
Jei tu būsi mano vyras ir princas konsortas,
tai nieks taip lengvai neatims šios teisės.
Velarijonai kilę iš jūros.
O tu ir aš...
Mes kilę iš liepsnos.
Mums lemta degti kartu.
Negalim tuoktis, kol Leinoras gyvas.
Suprantu.
Girdėjau apie tavo žygdarbius Pakopų salose, sere Karlai.
Sakoma, kad turi nepaprastų įgūdžių.
Malonu girdėt, milorde.
Bet gimei prasčioku.
Tu bežemis riteris, turintis lordo skonį.
Seras Leinoras man geras.
Ar žinai...
Kad kitapus Siaurosios jūros yra vietelių,
kur nesvarbu, koks žmogaus vardas.
Svarbus tik jo auksas.
Ko iš manęs nori, milorde?
Staigios mirties.
Su liudininkais.
Netapsiu tirone...
Nevaldysiu sėdama baimę.
Tironas valdo tik priespauda.
Jei karaliaus nieks nebijo, jis bejėgis.
Jei nori būt galinga karalienė, turi skleist meilę ir pagarbą,
bet pavaldiniai turi tavęs bijot.
Kas tave įleido?
Kodėl tu mano tėvo menėj?
Nuolat mane žeminai.
Myliu Leinorą.
Tuomet atsilygink jam už gerumą.
-Išlaisvink jį. -Pamiršai save.
Milorde. Prašau!
Pranešiu sargybai.
Lordas Korlisas ir princesė Reinė neteks
savo paskutinio vaiko.
Karalystė šnabždės, kad aš už tai atsakinga.
Ne. Ne.
Ne!
Tegu šnabžda.
Kaip tai nutiko? Mano menėj, po velnių!
Sakyk!
Mes žinosim tiesą, o priešai nežinos.
Jie baiminsis to, ką galim padaryt.