Vi samles i dag ved havets høysete-
-for å overgi lady Laena av hus Velaryon-
-til det evige vann, i Undervannskongens herredømme-
-hvor Han vil vokte over henne til evig tid.
Idet hun legger ut på havet på sin siste reise-
-etterlater lady Laena to ektefødte døtre på land.
Selv om moren deres ikke kommer tilbake fra reisen sin-
-vil de for alltid være bundet sammen i blodet.
Det er salt i Velaryon-blodet.
Blodet vårt er tykt.
Blodet vårt er rent.
Blodet vårt må aldri tynnes ut.
Min kjære niese.
Måtte vinden være så sterk som din rygg-
-havet så rolig som din ånd-
-og garnene bli så fulle som ditt hjerte.
Vi kom fra havet.
Vi skal reise tilbake til havet.
Har du sett far?
Kusinene dine har mistet moren sin. De trenger litt trøst.
-Jeg bør også få sympati. -Jace.
Vi burde være på Harrenhal og sørge over lord Lyonel og ser Harwin.
Det ville ikke vært passende.
Velaryonene er familien vår, ikke Strongene.
Se på meg. Forstår du det?
Hånden snur skyttelen En grønn spole og en svart
Levende drager vever drager av tråd
Hånden snur skyttelen En grønn spole...
-Vi har ingenting felles. -Hun er søsteren vår.
-Så gift deg med henne du. -Om mor trolovet oss, så.
-Gid det var sånn. -Det vil styrke familien.
-Holde blodet vårt rent. -Hun er en idiot.
-Hun er din kommende dronning. -En svart spole.
Vi har faktisk én ting til felles.
Begge liker skapninger med lange bein.
Tjener! En til!
Aegon...
Levende drager vever drager av tråd
Lyonel Strongs sønn har stirret på deg siden vi kom.
Uten sjenanse.
Det er bare stolthet, ser Criston. Larys er Harrenhals nye herre.
Mitt sete og High Tide blir ditt en dag, Lucerys.
Broren din blir konge og må delta i utallige råd og seremonier.
Tidevannets herre hersker over havet.
Beklager, jeg vil ikke ha det.
Det er fødselsretten din, gutt.
Om jeg er hersker på Driftmark, betyr det at alle er døde.
-Kondolerer. -Takk.
-Jentene mine. -Bestemor.
-Jeg vil ikke at mor skal være død. -Nei.
Hent herren din.
Bror.
Jentene dine er helt like moren.
En trøst og en pine, det husker jeg godt.
Gudene kan være ubarmhjertige.
De har vært særlig ubarmhjertige mot deg.
Ja.
Du bør bli med oss til King's Landing.
-Det er på tide å komme hjem. -Pentos er hjemmet mitt.
-Og barnas hjem. -Daemon.
Vi har hatt våre uenigheter, men la dem legges bak oss.
Det er en plass ved hoffet om du trenger det.
Jeg trenger ingenting.
Bror...
Kondolerer, min prins.
Samme hvor feit iglen blir, er den alltid klar for mer mat.
-Legg dere. -Men...
Legg dere.
Jeg legger meg, Aemma.
Skal jeg passe på dronning Alicent, Deres Nåde?
-Nei, ser Harrold. -Du tar nattevakten, ser Criston.
Øverstkommanderende.
Bror!
-Legg deg. -Ja.
Hun ville komme hjem. Og han nektet henne det.
Daemon gjorde det han mente var best.
Daemon gjør kun det beste for Daemon.
Laena trengte våre mestere.
Kirurgene i Pentos er like godt utdannet som mesterne våre.
Du vil skylde på noen for gudenes vilje.
Kanskje gudene håner oss.
For vår umettelige stolthet.
Kronen var din til tåpene i storrådet nappet den fra hodet ditt.
Er det så fælt at mannen din ønsker å få den tilbake?
Denne kvelden bør vi droppe løgnene.
Det er ikke rettferdighet for meg, men egen ærgjerrighet som driver deg.
Det er ønsket om tronen. Kan ikke du få den, må ætlingene dine få den.
Jeg ga opp kronen for lenge siden.
Det er du som nekter å gi opp, selv når det koster våre barns liv.
Hva dreier dette korte, dødelige livet seg om...om ikke ettermælet?
Ettermælet kan være meningen med ditt liv, Corlys.
Jeg vil at Driftmark skal gå via Laena til Baela.
Til ekte Velaryon-blod.
Erklær det nå mens alle er samlet. Sånn skal vi hedre Laenas minne.
-Og gjøre sønnen vår arveløs? -Han blir kongegemal.
Sønnen hans vil sitte på jerntronen.
Du vil at jeg skal gjøre guttenes liv dystrere enn det alt er.
Vi er alene. Du kan si sannheten vi begge kjenner til.
Rhaenyras barn er ikke av ditt blod.
Men det er Laenas.
-De er hennes ettermæle. -Historien husker ikke blod.
Den husker navn.
Laenor har vært rastløs i årevis, men nå...blir han unyttig.
Eller det som verre er.
Jeg vet godt at ekteskapet vårt er en parodi.
Men jeg anstrenger meg iallfall for å opprettholde fasaden.
Du har mer å tape.
Ja, det har vært min skjebne siden far utnevnte meg til arving.
Vi prøvde.
Å få et barn, vi... utførte plikten så godt vi kunne.
Men til ingen nytte.
Det var ingen glede.
Det fant jeg andre steder.
Det føltes godt å bli begjært.
Jeg har forstått at ser Harwin var ganske...
...hengiven mot deg.
Ja, det var han.
Og jeg stolte på ham.
Jeg skulle ikke latt ser Harwin dra tilbake til Riverlands.
Harrens forbannelse er like sterk nå som etter erobringen.
Det er en spøkelseshistorie. Ser Otto og dronningen utnytter den gjerne.
Jeg tror ikke Alicent er i stand til å drepe.
Vel...
Alle kan bli fordervet.
Og mer enn du vil tro.
Jeg tror det når det gjelder deg.
Om du anklager meg for moralsk fordervelse, må du spesifisere.
Jeg har vært alene.
-Du forlot meg. -Jeg skånet deg, du var et barn.
Ja! Ja, jeg var et barn. Se hvordan livet mitt ble uten deg.
-En komisk tragedie. -Hva tenker du om mitt?
Jeg vet lite om det.
Elsket du henne?
-Vi hadde det godt nok. -Det er en stor bragd i seg selv.
-Jeg er lei meg. -Ikke vær det.
Jeg får i det minste lov til å sørge.
Rhaenyra.
Jeg er ikke et barn lenger.
Jeg vil ha deg.
Helvete.
Kom!
Adlyd, Vhagar!
Rolig! Rolig!
Rolig!
Fly!
Adlyd, Vhagar! Fly!
Ja!
Jace. Jace. Jace, våkne. Våkne.
-Noen stjal Vhagar. -Hva?
Hvem er det?
-Jace, hva gjør du? -Det er ham.
-Det er meg. -Vhagar er mors drage.
-Hun er død. Vhagar har en ny rytter. -Hun var min.
Du skulle tatt henne. Fetterne dine kan jo finne en gris til deg.
Det ville passet deg.
Prøv deg igjen, så mater jeg deg til dragen min!
Du skal dø mens du brenner, akkurat som faren din.
-Løsunger. -Faren min lever fortsatt!
Så han vet det ikke? Lord Strong.
Jace!
Stopp med en gang! Kom dere unna!
Min prins, min prins. La meg se.
Ved gudene.
Hvordan kunne du la dette skje?
-Jeg skal finne ut av dette. -Prinsene skulle ha sovet.
-Hvem sto på vakt? -Prinsen ble angrepet av fetterne.
Dere sverget på at dere skulle beskytte og forsvare mitt blod!
Kongens garde har aldri forsvart prinser mot prinser.
-Det er ikke noe svar! -Det heler vel, mester?
Såret vil hele.
Men øyet er tapt, Deres Nåde.
-Hvor var du? -Jeg? Hvorfor gjorde du det?
Det var ingenting sammenlignet med det broren din led mens du drakk.
-Hva skjer her?! -Baela? Rhaena!
Hva... Hva skjedde?
Hva skjedde?
Jace? Luke!
Vis meg det.
-Hvem gjorde dette? -De angrep meg.
Han brakk Lukes nese.
Han stjal mors drage!
-Nok. -Han skulle drepe Jace!
-Nok. -La mitt barn snakke!
-Han kalte oss... -Stille!
Han kalte oss løsunger.
Aemond. Fortell meg sannheten om hva som skjedde.
-Nå. -Hva mer kan sies?
-Sønnen din ble lemlestet av hennes. -Det var et kjedelig uhell.
Prins Lucerys tok med kniv. Han ville drepe sønnen min.
Sønnene mine ble angrepet og måtte forsvare seg.
-De ble fornærmet på det groveste. -Hvordan?
Mine sønners legitimitet ble betvilt.
-Hva? -Han kalte oss løsunger.
Sønnene mine skal arve jerntronen. Dette er det største forræderi.
Prins Aemond må utspørres så vi kan finne ut hvor han hørte sladderen.
På grunn av en fornærmelse? Sønnen min har mistet et øye.
-Fortell. Hvor hørte du løgnen? -I borggården.
-Gutter sier sånt. -Aemond, jeg spurte deg om noe.
Hvor er ser Laenor? Guttenes far.
-Kanskje han har noe å si. -Ja, hvor er ser Laenor?
Jeg vet ikke, Deres Nåde. Jeg fikk ikke sove og gikk en tur.
Han underholdt vel væpnerne sine.
Aemond... Se på meg.
Kongen krever et svar. Hvem fortalte deg disse løgnene?
Det var Aegon.
Jeg?
Og du, gutt...
Hvor hørte du slike baktalelser?
Aegon! Si sannheten!
Vi vet det, far.
Alle vet det.
Bare se på dem.
Denne endeløse konflikten må opphøre. Det gjelder alle!
Vi er familie!
Tilgi hverandre og vis hverandre velvilje.
Deres far, bestefar, konge krever det!
Det er ikke nok.
Aemond har fått varig men, velvilje gjør ham ikke hel.
Jeg vet det, Alicent.
-Jeg kan ikke reparere øyet. -Nei, det ble tatt.
-Hva skal jeg gjøre? -En gjeld må betales.
Jeg skal ha ett av hennes sønns øyne.
-Kjære kone... -Han er sønnen din, blodet ditt.
Ikke la sinnet ditt påvirke dømmekraften din.
Om kongen ikke søker rettferdighet, gjør dronningen det.
Ser Criston...
Gi meg Lucerys Velaryons øye.
-Mor? -Alicent.
Han kan velge hvilket øye han vil beholde.
-Det gjør du ikke. -Bli stående.
Du er svoren til meg!
Som din beskytter.
Alicent, denne saken er avsluttet. Forstår du det?
La dette være klart:
Enhver tunge som våger å betvile prinsesse Rhaenyras sønner...
...skal kuttes av.
Takk, far.
-Deres Nåde... -Alicent!
-Bli hos kongen! -Stopp!
-Nei, ser Criston! -Alicent.
-Nei, ser Criston! -Alicent!
Nei!
Ikke gjør noe, Cole!
-Du har gått for langt. -Jeg?
Har jeg gjort noe annet enn forventet?
Alltid verne riket, familien, loven.
-Mens du spotter alt. -Alicent!
-Slipp henne! -Hvor er plikten og offeret?
-Du har trampet på det igjen. -Slipp dolken, Alicent.
Nå tar du min sønns øye. Og du føler deg berettiget til det.
Det var vel slitsomt å skjule deg bak din egen rettskaffenhet?
Nå ser de deg som du er.
Ikke gråt for meg, mor. Det var et rettferdig bytte.
Jeg mistet et øye...
...men jeg fikk en drage.
Den saken er avsluttet.
Hånden, Deres Nåde.
-Si hva du mener. -Mener om hva?
Jeg har oppført meg på en måte som er upassende for min rang.
Eller noen annen.
Jeg mistet fatningen.
Angrep prinsessen.
Ryktene sprer seg alt, de spekulerer på om jeg er gal.
-Det stemmer. -Jeg skjemte meg ut.
Og sørget for at mannen min alltid vil favorisere henne.
Men likevel...
Jeg har aldri sett den siden av deg, datter.
-Jeg tvilte på at den eksisterte. -Det var fælt.
Vi spiller et fælt spill.
For første gang ser jeg at du er fast bestemt på å vinne det.
-Rhaenyra... -Du ser henne for den hun er.
Det kongens stahet har formet.
-Hva kommer han til å si? -Han vil tilgi deg.
Hva annet kan han gjøre?
Gå til ham og vis anger. Skyld på din sønns skade.
Behold fatningen.
Da lover jeg at vi vil seire med tiden.
Det den egenrådige Aemond gjorde ved å få Vhagar over til vår side...
Gutten har rett. Det er verdt tusen ganger mer enn det han betalte.
Du får et arr, men såret heles.
Valyrisk stål gir rene kutt.
Ved gudene.
-Går det bra med dere? -Den knekte nesen er det verste.
Takk, mester. Du kan gå.
Dere også. Dere har havnet i nok trøbbel i dag.
Ja, mor.
-Jeg skulle ha vært der. -Det burde vært mottoet vårt.
Jeg har kjempet mot forferdelige fiender-
-men jeg kunne ikke forsvare søsteren min som led langt borte.
-Jeg kunne ikke forsvare deg. -Sett deg.
Aemond kalte sønnene våre løsunger.
Jeg har sviktet deg, Rhaenyra. Ekteskapet vårt.
Jeg prøvde.
Guttene våre...
-Jeg elsker dem. -Ja.
Høyt.
Men jeg har kanskje ikke...
...elsket dem nok.
Jeg hadde håpet å få bære dine barn...
...de få gangene vi lå med hverandre.
Da kunne ting ha vært annerledes.
Jeg hater at gudene skapte meg som de gjorde.
Det gjør ikke jeg. Du er en redelig mann med et godt hjerte.
Det er sjeldent.
Vi inngikk en avtale for mange år siden om å gjøre vår plikt...
...og likevel utforske glede.
Men jeg tror det er tider da dette ikke kan skje samtidig.
Ser Qarl drar snart tilbake til kampene på Stepstones.
Men jeg forplikter meg til deg igjen.
Og vi skal styrke familien vår mens vi forbereder deg på å overta.
Jeg skal oppdra sønnene våre til å bli prinser.
-Laenor... -Du fortjener bedre enn meg.
Du fortjener en ektemann.
Jeg har bedt dem ha vinen klar til deg på skipet så du får sove.
Jeg beklager.
-Viserys... -Vi snakker ikke mer om det.
Ild er en merkelig kraft.
Alt hus Targaryen eier, er takket være den.
Men den har kostet oss det vi elsket.
Kanskje Velaryonene visste sannheten. Havet er en bedre alliert.
Ild er et fengsel. Havet tilbyr flukt.
En hån mot rettferdigheten. Den unge prinsen er besudlet.
Det er opprørende.
Virkelig.
Om du vil ha et øye og oppnå rettferd, er jeg din tjener.
Det blir ikke nødvendig.
Men din hengivenhet har ikke gått ubemerket hen.
Dette er farlige tider.
Det vil komme en dag jeg trenger en slik venn.
Som ikke bare har egenskapene, men også er diskré.
Jeg venter på at du tilkaller meg, dronning.
Jeg trenger deg, onkel.
Jeg kan ikke møte de grønne alene.
La oss gifte oss.
Slik Aegon Erobreren ektet sine søstre.
Med deg som ektemann og prinsgemal...
...kan ikke mitt krav utfordres så lett.
Velaryonene kommer fra havet.
Men både du og jeg...
...er laget av ild.
Det var alltid meningen at vi skulle brenne sammen.
Vi kan ikke gifte oss med mindre Laenor er død.
Jeg vet det.
Jeg har hørt om bragdene dine på Stepstones, ser Qarl.
Du er visst en ridder med imponerende evner.
-Så smigrende, milord. -Men dessverre ikke adelig.
Du er en jordløs ridder med en lords smak.
Ser Laenor har vært snill mot meg.
Vet du...
Det finnes steder på den andre siden av Narrow Sea...
...der en manns navn ikke spiller noen rolle.
Bare hvor mye gull han eier.
Hva ber du meg om, milord?
En rask død. En med vitner.
Jeg vil ikke være en tyrann... og herske med frykt.
En tyrann hersker bare med frykt.
Om en konge ikke er fryktet, har han ingen makt.
En sterk dronning må inngyte kjærlighet og respekt-
-men folket ditt må frykte deg.
Hvem slapp deg inn?
Hvorfor er du i fars sal?
Du har alltid sett ned på meg.
-Jeg elsker Laenor. -Så vær barmhjertig.
-Slipp ham fri. -Du glemmer din plass.
Min herre. Vær så snill!
Jeg roper på vaktene!
Dette vil koste Corlys og Rhaenys deres siste barn.
Og riket vil spekulere på om jeg var ansvarlig.
Nei. Nei. Nei!
-Nei! -La dem spekulere.
Hvordan lot du dette skje?! I min sal, for helvete! Svar meg!
Vi vet sannheten, det gjør ikke fiendene våre.
De vil frykte hva annet vi er i stand til.
Tekst: Christina Violeta Th. Storsve Iyuno-SDI Group