Ne strângem astăzi laolaltă pe Tărâmul Mării,
spre a o încredința pe lady Laena din Casa Velaryon
apelor veșnice, aflate sub stăpânirea regelui merlan,
acolo unde el o va păzi de-a pururi.
Pornind pe mare în cea din urmă călătorie,
lady Laena lasă pe țărm două fiice cu sânge pur.
Cu toate că mama lor nu se va mai întoarce
din călătoria sa nicicând de-acum înainte,
vor rămâne legate pe veci prin sânge.
Sarea curge prin venele Velaryonilor.
Sângele nostru este gros.
Sângele nostru este curat.
Sângele nostru nu trebuie nicicând subțiat.
Gingașa mea nepoată,
fie-ți vânturile puternice precum spinarea,
apele blânde ca sufletul
și plasele pline ca inima ta!
Căci din mare ne-am născut.
Și în mare ne vom întoarce.
L-ai văzut pe tatăl tău?
Verișoarele tale și-au pierdut mama.
Le-ar ajuta o vorbă bună.
- Și eu merit să fiu compătimit. - Jace!
Ar trebui să-i jelim pe lord Lyonel și ser Harwin, la Harrenhal.
Nu s-ar cădea să facem asta.
Suntem înrudiți cu Velaryonii, nu cu Casa Strong.
Uită-te la mine! Înțelegi?
Mâna învârte ghergheful
Mosor verde, mosor negru
Dragoni în carne și oase Ce țes dragoni din fire
Mâna învârte ghergheful
- Mosor verde, mosor negru - Nu avem nimic în comun.
- E sora noastră. - Atunci ia-o tu de soție!
Mi-aș îndeplini datoria, dacă mama ne-ar fi logodit.
„Dacă...”
Ar întări familia, iar sângele valyrian ne-ar rămâne pur.
E o idioată.
E viitoarea ta regină.
Mosor negru
De fapt, să știi că avem un lucru în comun.
Amândurora ne plac vietățile cu picioare foarte lungi.
Fetișcană! Încă unul!
Aegon...
Dragoni în carne și oase Ce țes dragoni din fire
Fiul lui Lyonel Strong e cu ochii pe tine de când am sosit, Alteță.
Fără pic de rușine.
Este doar o privire trufașă, ser Criston. Larys e noul lord de Harrenhal.
Atât ținutul meu, cât și Valul Înalt îți vor aparține într-o bună zi, Lucerys.
Firește, fratele tău va fi rege.
Va lua parte la nenumărate consilii și ceremonii.
Stăpânul Valurilor deține marea.
Îmi pare rău, dar nu o vreau.
E dreptul tău prin naștere, băiete.
Dacă eu sunt lordul de Driftmark, asta înseamnă că toți sunt morți.
- Vă regret pierderea. - Mulțumesc.
- Fetele mele! - Bunico!
Nu vreau să ne fi pierdut mama.
Mergi după stăpânul tău!
Frate!
Fetele tale îi seamănă leit mamei lor.
O alinare și un chin, după cum bine îmi amintesc.
Zeii pot fi nemiloși.
Cu tine se pare că au fost foarte nemiloși.
Da.
Ar trebui să vii cu noi la Debarcaderul Regelui.
- E timpul să te întorci acasă. - Pentos e casa mea.
- Și a copiilor mei. - Daemon...
Știu că am avut neînțelegeri, dar lasă-le în voia trecerii anilor.
Ai un loc la curtea mea, dacă îți este de trebuință.
Nu am nimic de trebuință.
Frate...
Regret pierderea suferită, prințul meu.
Oricât de mult s-ar îngrășa, lipitoarea vrea o nouă masă.
- Mergeți la culcare! - Dar, mamă...
La culcare, acum!
Merg la culcare, Aemma.
Să-i port de grijă reginei Alicent, Alteță?
- Nu, ser Harrold. - Rămâi de veghe la noapte, ser Criston!
Lordule comandant!
Frate!
Treci la culcare!
Ea voia să vină acasă.
Și el nu a lăsat-o.
Daemon a făcut cum a crezut că e mai bine.
Daemon face mereu doar ce e mai bine pentru el.
Laena avea nevoie de maesterii noștri.
Medicii din Pentos sunt la fel de pregătiți ca maesterii noștri.
Cauți să învinuiești pe cineva pentru voia zeilor.
Poate că zeii ne-au batjocorit.
Pentru mândria noastră de nestăvilit.
Coroana era a ta.
Până când neghiobii de la Marele Consiliu ți-au smuls-o de pe cap.
E un lucru groaznic că soțul tău dorește să ți-o recâștige?
Măcar astă-seară să lăsăm deoparte fățărnicia!
Nu te mână dreptatea pentru soția ta, ci propria ambiție.
Dorința de a cuceri tronul.
Dacă nu pentru tine, atunci pentru urmașii casei tale.
Am renunțat la coroană cu o generație în urmă.
Tu, soțul meu, ești cel care nu renunță la ea,
chiar și cu prețul vieții copiilor noștri.
Ce este viața scurtă de muritor...
dacă nu căutarea moștenirii?
Moștenirea poate că e scopul vieții tale, Corlys.
Vreau ca Driftmark să ajungă, pe ramura Laenei, la Baela.
Are sânge pur de Velaryon.
Declară asta acum, cât sunt adunați aici.
Vom spune că așa vom cinsti amintirea Laenei.
Și să ne dezmoștenesc fiul?
El va fi prinț-consort.
Fiul lui va sta cândva pe Tronul de Fier.
Vrei să arunc asupra celor doi băieți o umbră și mai întunecată
- ...decât cea de acum? - Suntem singuri aici.
Poți rosti purul adevăr, căci amândoi îl cunoaștem.
Copiii Rhaenyrei nu au sângele tău.
Însă fetele Laenei îl au.
Ele sunt moștenirea ei.
Istoria nu își amintește sângele.
Își amintește nume.
Laenor e neliniștit de ani buni, dar acum...
nu va mai fi de niciun folos.
Sau mai rău.
Știu mai bine ca oricine că mariajul nostru e o farsă.
Dar eu, cel puțin, mă străduiesc să păstrez aparențele.
Ai mai multe de pierdut.
Da, asta mi-e soarta de când tata m-a numit moștenitoare.
Chiar am încercat.
Să facem un copil.
Ne-am...
făcut datoria cât de bine am putut.
A fost în zadar.
Nu ne aducea bucurie.
Am găsit-o altundeva.
Era plăcut să mă simt dorită.
Înțeleg că ser Harwin ți-a fost...
destul de devotat.
Da, într-adevăr.
Și aveam încredere în el.
Ar fi trebuit să-i interzic să se întoarcă în Ținuturile Riverane.
Se spune că blestemul lui Harren e la fel de puternic ca după Cucerire.
E o poveste scornită.
De care ser Otto și regina ar profita bucuroși.
Nu cred că Alicent e capabilă de crimă cu sânge-rece.
Ei bine...
Oricare dintre noi e capabil de imoralitate.
Mai mult decât ai crede.
Pe tine te cred în stare.
Dacă mă acuzi de imoralitate, va trebui să-mi dai mai multe amănunte.
Am fost singură.
- M-ai abandonat. - Te-am cruțat. Erai o copilă.
Da. Da, eram o copilă.
Uite ce s-a ales de viața mea fără tine!
E o tragedie caraghioasă.
A mea cum ți se pare, dacă le compari?
Nu știu mare lucru.
Ai iubit-o?
Am fost destul de fericiți.
Asta în sine e o mare realizare.
- Îmi pare rău. - Nu e cazul.
Măcar mi se îngăduie să-mi jelesc pierderile.
Rhaenyra...
Nu mai sunt o copilă.
Pe tine te doresc.
Fir-ar...
Da!
Jace! Jace, trezește-te! Trezește-te!
- Cineva a furat-o pe Vhagar. - Ce?
Cine e?
- Jace, ce faci? - El e!
- Eu sunt. - Vhagar e dragonul mamei mele.
Maică-ta a murit.
- Vhagar are un nou călăreț acum. - Urma să fie a mea.
Ar fi trebuit să-ți ceri dreptul.
Poate îți găsesc verii tăi un porc de călărit. Ți s-ar potrivi.
Dacă mă mai lovești, te dau hrană dragonului meu!
Ai să mori urlând în flăcări, la fel ca taică-tău.
- Copii din flori! - Tata e în viață!
Nu știe, nu? Lord Strong.
Jace!
Încetați numaidecât!
Nu vă apropiați!
Prințul meu! Lasă-mă să văd.
Zeii să aibă milă!
Cum ați îngăduit una ca asta?
Voi primi răspunsuri.
Prinții ar fi trebuit să fie în pat, Alteță.
Cine stătea de veghe?
Tânărul prinț a fost atacat de propriii veri, Alteță.
Ați depus legământ să-mi protejați și apărați neamul!
Regret nespus, Alteță.
Garda Regelui nu i-a mai apărat pe prinți unii de alții...
Ăsta nu-i un răspuns!
Se va vindeca, nu-i așa, maestere?
Rana se va vindeca.
Dar și-a pierdut ochiul, Alteță.
- Tu unde erai? - Eu?
- Pentru ce m-ai lovit? - Nu se compară cu rănile
pe care le-a suferit fratele tău cât te înecai în pocale, neghiobule!
- Ce înseamnă asta? - Baela? Rhaena!
Ce s-a întâmplat?
Jace?
Luke!
Arată-mi!
- Cine a făcut asta? - Ei m-au atacat!
- A atacat-o pe Baela! - I-a spart nasul lui Luke.
A furat dragonul mamei!
- Ajunge! - Urma să-l omoare pe Jace!
- Ajunge! - Să povestească fiul meu!
- Ne-a făcut... - Liniște!
A zis că suntem copii din flori.
Aemond!
Spune-mi adevărul celor întâmplate!
- Acum. - Ce mai e de spus?
Fiul tău a fost desfigurat. Fiul ei e vinovat.
- A fost un accident regretabil. - Accident?
Prințul Lucerys l-a atacat cu un cuțit. A vrut să-mi ucidă fiul.
Fiii mei au fost atacați și siliți să se apere.
Le-au fost adresate jigniri respingătoare.
Ce jigniri?
Legitimitatea fiilor mei a fost pusă la îndoială cu voce tare.
- Poftim? - Ne-a făcut copii din flori.
Fiii mei vor moșteni cândva Tronul de Fier, Alteță.
E un act de înaltă trădare.
Prințul Aemond trebuie luat la întrebări,
să aflăm unde a auzit asemenea bârfe.
Din pricina unei jigniri?
Fiul meu și-a pierdut un ochi!
Spune-mi, băiete!
- Unde ai auzit minciuna? - E o bârfă din curtea de antrenament.
- Între băieți. O nimica toată. - Aemond! Ți-am pus o întrebare.
Mă întreb unde e ser Laenor.
Tatăl băiatului. Poate că are un cuvânt de spus.
Da, unde este ser Laenor?
Nu știu, Alteță. Nu am reușit să adorm.
Am ieșit la o plimbare.
Presupun că se întreține cu tinerii săi scutieri.
Aemond!
Uită-te la mine!
Regele tău îți cere un răspuns.
Cine ți-a spus aceste minciuni?
Aegon mi le-a spus.
Eu?
Și tu, băiete...
Unde ai auzit asemenea clevetiri?
Aegon!
Spune-mi adevărul!
Pur și simplu știm, tată.
Toată lumea știe.
Uită-te la ei!
Disputele nesfârșite dintre voi trebuie să înceteze!
Între voi toți!
Suntem o familie!
Cereți-vă iertare și arătați-vă bunăvoință unul altuia!
V-o cere tatăl vostru, bunicul vostru, regele vostru!
Nu e de ajuns.
Rana lui Aemond e permanentă, Alteță. Bunăvoința nu-l va întregi.
Știu, Alicent.
- Dar nu-i pot da ochiul înapoi. - Nu, fiindcă i-a fost scos.
- Și ce ai vrea să fac? - Există o datorie de plătit.
Vreau în schimb ochiul fiului ei.
- Draga mea soție... - E fiul tău, Viserys. Sângele tău.
Nu-ți lăsa temperamentul să-ți călăuzească judecata.
Dacă regele nu va face dreptate, va face regina.
Ser Criston...
adu-mi ochiul lui Lucerys Velaryon.
- Mamă? - Alicent!
Poate alege ce ochi păstrează, privilegiu neacordat fiului meu.
- Nu vei face așa ceva. - Stai pe loc!
Nu, mi-ai jurat credință!
Am jurat să vă apăr, regina mea.
Alicent, chestiunea e închisă.
Înțelegi ce îți spun?
Și să țineți minte.
Oricine cutează să pună la îndoială legitimitatea fiilor prințesei Rhaenyra...
va rămâne fără limbă.
Mulțumesc, tată.
- Alteță... - Alicent!
- Rămâneți cu regele! - Nu vă apropiați!
- Nu, ser Criston! - Alicent!
Nu!
Nu te apropia, Cole!
- Ai mers prea departe. - Eu?
Nu am făcut ceea ce se aștepta de la mine?
Am susținut dintotdeauna regatul, familia și legea.
- Iar tu le nesocotești și faci ce vrei. - Alicent!
- Dă-i drumul! - Unde e datoria?
Unde e sacrificiul? Le calci iarăși în picioare.
Aruncă pumnalul, Alicent!
Și acum îmi lași fiul fără un ochi.
- Și te simți îndreptățită să faci asta. - A fost epuizant, nu-i așa?
Să te ascunzi sub mantia propriei virtuți.
Dar acum ei te văd așa cum ești cu adevărat.
Nu-mi plânge de milă, mamă.
A fost un schimb cinstit.
Poate că am pierdut un ochi...
dar am câștigat un dragon.
Judecata a luat sfârșit.
Mâna, Alteță.
Ține-ți predica!
La ce predică te referi?
M-am purtat într-o manieră...
nedemnă de poziția mea.
De orice poziție.
Mi-am pierdut cumpătul.
Am atacat-o pe prințesă.
Deja umblă vorba, se bârfește că mi-am pierdut mințile.
Tot ce spui e adevărat.
M-am făcut de ocară.
Și m-am asigurat că soțul meu îi va ține mereu partea.
Cu toate astea...
nu ți-am văzut niciodată latura asta, fiica mea.
- Nici nu credeam că există. - A fost urât și regret.
Jucăm un joc urât.
Dar acum, pentru prima oară, văd că ești hotărâtă să-l câștigi.
- Rhaenyra... - O vezi așa cum e cu adevărat.
Este rodul încăpățânării regelui.
- Ce îmi va spune? - Te va ierta.
Ce altceva poate face?
Acum mergi la el și căiește-te.
Invocă rana fiului tău.
Ține-ți patima în frâu.
Și îți făgăduiesc că, împreună, cu timpul, vom izbândi.
Ce a făcut pezevenghiul de Aemond, câștigând-o pe Vhagar de partea noastră...
Băiatul avea dreptate. Merită de o mie de ori prețul plătit.
Cicatricea va rămâne, dar rana se va vindeca.
Tăietura oțelului valyrian e curată.
Pe toți zeii!
E toată lumea teafără?
Nasul spart e cel mai grav.
Îți mulțumesc, maestere. Lasă-ne!
Și voi. Ați dat destul de bucluc pe ziua de azi.
Da, mamă.
Ar fi trebuit să fiu acolo.
Ar trebui să fie zicala casei noastre.
M-am luptat cu dușmani cumpliți,
dar nu mi-am putut apăra sora, departe de casă și în agonie.
- Nu te-am putut apăra pe tine. - Așază-te!
Aemond ne-a făcut fiii copii din flori.
Te-am dezamăgit, Rhaenyra.
Căsnicia noastră.
M-am străduit.
Băieții noștri...
- Îi iubesc cu adevărat. - Știu.
Din tot sufletul.
Dar poate că nu...
i-am iubit de ajuns.
Sperasem să rămân grea cu tine...
după dățile petrecute împreună.
Poate că situația ar fi fost diferită.
Îi urăsc pe zei pentru că m-au făcut așa cum sunt.
Eu nu îi urăsc.
Ești un bărbat vrednic de respect, bun la inimă.
E ceva rar întâlnit.
Ne-am înțeles cu mulți ani în urmă
să ne facem datoria și...
să ne căutăm totuși fericirea.
Dar cred că uneori nu le putem avea pe amândouă în același timp.
Curând, ser Qarl se va întoarce la luptă în Stepstones.
Dar îmi voi relua angajamentul față de tine.
Mă voi devota consolidării casei noastre, pregătindu-te pentru tron.
Îi voi crește pe fiii noștri să fie prinți ai regatului.
- Laenor... - Meriți ceva mai mult decât ți-am fost.
Meriți un soț.
Le-am cerut să-ți pregătească vin pe corabie. Să te ajute să dormi.
Îmi pare nespus de rău.
- Viserys... - Nu vom mai vorbi despre asta.
Focul e o putere curioasă.
Toată averea Casei Targaryen i se datorează.
Însă ne-a costat pe amândoi ceea ce iubeam.
Poate că Velaryonii știu mai bine.
Marea e un aliat mai bun.
Focul e o temniță.
Marea oferă o scăpare.
O pervertire a dreptății.
Tânărul prinț, pângărit.
O faptă odioasă.
Într-adevăr.
Dacă vrei un ochi ca să fiți chit, sunt slujitorul tău.
Nu va fi nevoie.
Însă devotamentul tău nu a trecut neobservat.
Sunt vremuri primejdioase.
Va veni neîndoielnic ziua când voi avea nevoie de așa un prieten.
Nu doar iscusit, ci și discret.
Voi aștepta să mă chemi, regina mea.
Am nevoie de tine, unchiule.
Nu-i pot înfrunta singură pe Verzi, oamenii reginei.
Să ne unim sângele,
așa cum a făcut Aegon Cuceritorul cu surorile sale.
Dacă vei fi soțul meu și prinț-consort,
dreptul meu la tron nu va mai fi contestat cu atâta ușurință.
Velaryonii sunt oameni ai mării.
Dar noi doi...
suntem făcuți din foc.
Ne-a fost sortit dintotdeauna să ardem împreună.
Ne-am putea căsători doar dacă Laenor ar fi mort.
Știu.
Am auzit despre isprăvile tale din Insulele Stepstones, ser Qarl.
Se spune că ești un cavaler nespus de iscusit.
Mă măgulești, milord.
Dar te tragi din oameni de rând.
Ești un cavaler fără moșie, cu gusturi demne de un lord.
Ser Laenor a fost bun cu mine.
Știi...
că există locuri dincolo de Marea Îngustă...
unde nu contează numele unui bărbat,
ci doar aurul pe care îl deține?
Ce îmi ceri, milord?
O moarte rapidă.
La care să fie martori.
Nu voi fi o tirană.
Nu voi domni prin teroare.
Tiranul domnește doar prin teroare.
Dacă un rege nu e temut, e neputincios.
Ca să fii o regină puternică, trebuie să cultivi iubirea și respectul,
dar supușii tăi trebuie să-ți știe de frică.
Cine ți-a dat voie aici?
Ce cauți în castelul tatălui meu?
Dintotdeauna m-ai privit de sus.
Îl iubesc pe Laenor.
Atunci fii blândă cu el.
- Eliberează-l. - Te pierzi cu firea.
Lordul meu! Te rog!
Dau de știre gărzilor!
Astfel, lordul Corlys și prințesa Rhaenys își vor pierde
singurul copil care le-a mai rămas.
Iar în regat se va șușoti că eu sunt, cumva, vinovată.
Nu!
Lasă-i să șușotească.
Cum ai îngăduit una ca asta? În castelul meu, la naiba!
Spune-mi!
Spre deosebire de dușmanii noștri, noi vom ști adevărul.
Se vor teme de ce am mai fi în stare să facem.