Okupili smo se danas u Sedištu Mora
da prepustimo gospu Lenu od kuće Velariona
večitim vodama, kraljevstvu kralja Merlinga,
u kome će je On zauvek čuvati.
Dok kreće na svoje poslednje morsko putovanje,
gospa Lena ostavlja svoje čistokrvne kćeri na obali.
Iako se njihova majka neće vratiti sa svog puta,
ostaće ujedinjene krvlju.
So teče krvlju Velariona.
Naša krv je jaka.
Naša krv je prava.
I ne sme nikad oslabiti.
Moja nežna bratanice.
Neka ti vetrovi budu jaki kao tvoja pleća,
more mirno kao tvoj duh,
a mreže pune kao tvoje srce.
Od mora smo potekli,
moru ćemo se vratiti.
Jesi li video oca?
Tvoje rođake su izgubile majku.
Prijala bi im lepa reč.
I meni treba saosećanje. -Džese.
Treba da budemo u Harendvoru i žalimo lorda Lionela i ser Harvina.
To bi bilo nepodesno.
Velarioni su nam rod, a Strongovi nisu.
Pogledaj me. Da li razumeš?
Ruke pletu kao razboj
Kotur zelene, kotur crne,
Zmajevi od mesa pletu zmajeve od konca
Ruke pletu kao razboj
Kotur zelene, kotur crne... -Nemamo ništa zajedničko.
Sestra nam je. -Oženi se ti s njom.
Ja bih obavio svoju dužnost, kad bi nas majka verila.
"Kad bi."
Osnažio bih porodicu, očuvao čistotu naše valirijske krvi.
Ona je idiot.
Ona je tvoja buduća kraljica.
Koturi crne...
Zapravo, imamo jednu zajedničku stvar.
Volimo stvorenja s vrlo dugim nogama.
Devojko! Još jedno!
Egone...
Zmajevi od mesa pletu zmajeve od konca...
Sin Lionela Stronga zuri u vas otkako smo stigli, Veličanstvo.
Besramno.
To je samo ponos, ser Kristone. Laris je novi gospodar Harendvora.
Moj presto i Plima će jednog dana biti tvoji, Luserise.
Tvoj brat će biti kralj, naravno.
Prisustvovaće beskrajnim većanjima i ceremonijama.
Gospodar Plime vlada morem.
Žao mi je, ja to ne želim.
To je tvoje nasleđe.
Ako sam ja gospodar Plavikraja, znači da su svi mrtvi.
Moje saučešće. -Hvala. Hvala.
Devojčice... -Bako.
Ne želim da nema Majke.
Dovedi svog gospodara.
Brate.
Tvoje kćeri su pljunuta majka.
To je i uteha i patnja, koliko se sećam.
Bogovi umeju da budu surovi.
Prema tebi su bili posebno surovi.
Da.
Vrati se s nama u Kraljevu Luku.
Vreme je da se vratiš kući. -Pentos je moj dom.
I dom moje dece. -Demone.
Znam da smo imali nesuglasice, ali neka ih godine odnesu.
Imaš mesto na mom dvoru, ako je to ono što ti treba.
Ne treba mi ništa.
Brate...
Moje saučešće, prinče.
Pijavica, koliko god da je debela, uvek traži da jede.
Na spavanje. -Ali majko...
Na spavanje, smesta.
Idem u postelju, Ema.
Da dopratim kraljicu Alisent?
Ne, ser Harolde. -Dežurate noćas, ser Kristone.
Lorde zapovedniče...
Brate!
Na spavanje.
Želela je da dođe kući.
On joj nije dopustio.
Demon je učinio što je smatrao najboljim.
Demon čini samo ono što je najbolje za njega.
Leni su trebali naši meštri.
Lekari u Pentosu su obrazovani koliko i naši meštri.
Želiš da okriviš nekoga za delo bogova.
Možda su nas bogovi prezreli.
Zbog nezajažljivog ponosa.
Kruna je bila tvoja
dok ti je budale s Velikog veća nisu strgle s glave.
Zar je tako strašno što tvoj muž želi da ti je vrati?
Bar noćas ne potežimo tu laž.
Tebe ne pokreće pravda za ženu, već sopstvena ambicija.
Želja za prestolom.
Ako ne zbog tebe, onda zbog potomaka tvoje kuće.
Ja sam se davno odrekla ideje da nosim krunu.
Ti, gospodar muž, odbijaš da prekineš taj pohod,
čak i po cenu naše dece.
Šta je ovaj kratak, smrtni život,
do pohod na baštinu?
Možda ti živiš za baštinu, Korlise.
Želim da Plavikraj preko Lene nasledi Bela.
Prava krv Velariona.
Objavi to sad, dok su svi ovde.
Reći ćemo da tako slavimo uspomenu na Lenu.
I razbaštinimo našeg sina?
On će biti kralj suprug.
Njegov sin će sedeti na Gvozdenom prestolu.
Želiš da dovedem te momčiće u još mračniju opasnost
od već postojeće? -Sami smo, mužu.
Možeš da kažeš istinu, koju oboje znamo.
Renirina deca nisu tvoja krv.
Ali Lenina jesu.
One su njena zaostavština.
Istorija ne pamti krv.
Pamti imena.
Lenor je godinama nespokojan, ali sada...
biće beskoristan.
Ili još gore.
Bolje od ikog znam da je naš brak farsa.
Ali ja se bar trudim da očuvam privid.
Ti više gubiš.
To mi je sudbina otkako me je otac proglasio za naslednicu.
Pokušali smo.
Da začnemo dete.
Mi...
vršili smo dužnost najbolje što smo mogli.
Ali uzalud.
Nije bilo uživanja u tome.
To sam našla drugde.
Prijalo je biti željen.
Čujem da ti je ser Harvin bio veoma...
posvećen.
Jeste.
I verovala sam mu.
Trebalo je da zabranim ser Harvinu da se vrati.
Harenova kletva je jaka sad koliko i nakon Osvajanja.
To je priča za plašenje
koju bi ser Oto i kraljica rado iskoristili.
Ne verujem da je Alisent sposobna za hladnokrvno ubistvo.
Pa...
svi smo mi sposobni za zločine.
Više no što bi očekivala.
To očekujem od tebe.
Ako me optužuješ za neki zločin, budi određenija.
Bila sam sama.
Napustio si me. -Poštedeo sam te. Bila si dete.
Da. Da, bila sam dete.
Vidi u šta mi se pretvorio život bez tebe.
Tragikomediju.
Pitam se šta onda misliš kakav je moj?
Znam malo o njemu.
Jesi li je voleo?
Bili smo srećni.
To je, samo po sebi, veliko dostignuće.
Žao mi je. -Ne treba.
Ja bar smem da oplakujem svoj gubitak.
Renira.
Više nisam dete.
Želim te.
Jebote...
To!
Džese. Džese... probudi se. Probudi se.
Neko je ukrao Vagar. -Šta?
Ko je to?
Džese, šta radiš? -To je on.
Ja sam. -Vagar je zmaj moje majke.
Tvoja majka je mrtva.
Vagar ima novog jahača. -Bila je moja.
Onda je trebalo da je uzmeš.
Možda ti rođaci nađu svinju da jašeš. Odgovarala bi ti.
Napadni me opet i nahraniću zmaja tobom!
Umrećeš vrišteći u plamenu, kao tvoj otac!
Kopilani! -Moj otac je živ!
Još ne zna, zar ne? Lorde Strong.
Džese!
Prekinite, smesta!
Nazad!
Prinče... dajte da pogledam.
Bogovi, smilujte se.
Kako si mogao to da dopustiš?
Želim odgovore.
Trebalo je da prinčevi budu u postelji.
Ko je stražario?
Princa su napali rođaci, Veličanstvo.
Zarekli ste se da ćete štititi i braniti moju krv!
Veoma mi je žao.
Garda nikad nije morala da razdvaja prinčeve...
To nije odgovor!
Zaceliće, zar ne, meštre?
Meso će zaceliti.
Ali oko je izgubljeno.
Gde si ti bio? -Ja?
Čemu sad to? -Sitnica u poređenju sa zlostavljanjem
koje je tvoj brat trpeo dok si se ti opijao, budalo!
Šta ovo znači? -Bela? Rena?
Šta se dogodilo? Šta se dogodilo?
Šta se dogodilo?
Džese?
Luk!
Pokaži mi. Pokaži.
Ko je to uradio? -Napali su me!
Napao je Belu! -Slomio je Luku nos!
Ukrao je maminog zmaja!
Dosta! -Ubio bi Džesa!
Dosta! -Moj sin treba da priča!
Nazvao nas je... -Tišina!
Nazvao nas je kopilanima.
Emonde.
Želim istinu o tome šta se desilo.
Odmah. -Šta još ima da se čuje?
Sin ti je osakaćen. Njen sin je kriv.
Žalosna nesreća. -Nesreća?
Princ Luseris je poneo nož. Nameravao je da ubije mog sina.
Moji sinovi su napadnuti i bili su prinuđeni da se brane.
Trpeli su podle uvrede.
Kakve uvrede?
Zakonitost mojih sinova je glasno dovedena u pitanje.
Šta? -Nazvao nas je kopilanima.
Moji sinovi će naslediti Gvozdeni presto, Veličanstvo.
Ovo je veleizdaja.
Princa Emonda treba saslušati
kako bismo saznali gde je čuo takve klevete.
Zbog uvrede?
Moj sin je izgubio oko.
Reci mi, momče.
Gde si čuo tu laž? -Uvreda s obuke.
Momačke priče. Sitnica. -Emonde, nešto sam te pitao.
Gde je ser Lenor, pitam se.
Otac dečaka. Možda on ima nešto da kaže.
Da, gde je ser Lenor?
Ne znam, Veličanstvo. San mi nije dolazio na oči.
Bila sam u šetnji.
Zabavlja se sa svojim mladim paževima, pretpostavljam.
Emonde.
Pogledaj me.
Tvoj kralj zahteva odgovor.
Ko ti je rekao te laži?
Egon.
Ja?
A ti, momče...
Gde si čuo te klevete?
Egone!
Reci mi istinu!
Mi znamo, oče.
Svi znaju.
Pogledaj ih samo.
Ovaj beskonačni sukob mora prestati!
Svi vi!
Mi smo porodica!
Izvinite se i pokažite dobru volju jedni drugima.
Vaš otac, vaš deda, vaš kralj to zahteva!
To nije dovoljno.
Emond je trajno osakaćen. Dobra volja ga neće isceliti.
Znam, Alisent.
Ja ne mogu da mu vratim oko. -Ne, jer je uzeto.
Šta želiš od mene? -Dug treba platiti.
Uzeću oko njenom sinu zauzvrat.
Ženo draga... -On je tvoj sin, Viserise. Tvoja krv.
Ne dozvoli da naprasitost upravlja tvojim rasuđivanjem.
Ako kralj neće da zahteva pravdu, kraljica će.
Ser Kristone,
donesite mi oko Luserisa Velariona.
Majko? -Alisent.
Neka bira koje će oko zadržati, on mom sinu nije dao taj izbor.
Nećeš to uraditi. -Ne mrdaj.
Zakleo si se meni!
Kao vaš zaštitnik, kraljice.
Alisent, ova stvar je rešena.
Da li ti je jasno?
I da se zna:
svako ko se usudi da preispituje poreklo Renirinih sinova
ostaće bez jezika.
Hvala, oče.
Veličanstvo... -Alisent!
Čuvajte kralja! -Ne prilazite!
Nemoj, ser Kristone! -Alisent!
Ne!
Ne prilazi, Kole!
Preterala si. -Ja?
Zar sam radila drugo od onog što se od mene očekivalo?
Večito poštovala kraljevstvo, porodicu, zakon.
A ti si radila šta ti se prohte. -Alisent!
Pusti je! -Gde je dužnost?
Žrtvovanje? Opet pod tvojim stopalom.
Baci bodež, Alisent.
Sad si uzela oko mom sinu.
Misliš da imaš pravo i na to. -Bilo je iscrpljujuće, zar ne?
Kriti se iza plašta sopstvene bezgrešnosti.
Sada vide tvoje pravo lice.
Ne žali me, majko.
Poštena razmena.
Možda sam izgubio oko...
ali sam dobio zmaja.
Ovome je došao kraj.
Desnica, Veličanstvo.
Kaži šta imaš.
A šta to imam da kažem?
Da sam se ponela...
nedostojno svog položaja.
Ili bilo kog drugog.
Izgubila sam staloženost.
Napala princezu.
Već se šire glasine da sam poludela.
Tačno.
Osramotila sam se.
Postarala da joj moj muž bude zauvek naklonjen.
Ali...
Nikad nisam video tu stranu tvoje ličnosti, kćeri.
Čak sam sumnjao da postoji. -Bilo je ružno. Kajem se.
Igramo ružnu igru.
I ovo je prvi put da vidim da si odlučna da je dobiješ.
Renira... -Vidiš njeno pravo lice.
Koje je kraljeva tvrdoglavost oblikovala.
Šta će mi reći? -Oprostiće ti.
Šta drugo može?
Idi kod njega, kaj se.
Pravdaj se povredom sina.
Obuzdavaj se.
Obećavam ti da ćemo vremenom ti i ja pobediti.
To što je Emond uradio, pridobio Vagar za nas...
Momak je u pravu. To je hiljadu puta vrednije od cene koju je platio.
Imaćete ožiljak, ali će rana zaceliti.
Rez valirijskog čelika je čist.
Zaboga.
Jesu li svi dobro?
Slomljeni nos je najgori.
Hvala, meštre. Ostavite nas.
I vi. Bilo je dovoljno nevolja za danas.
Da, majko.
Trebalo je da budem tu.
To treba da budu reči naše kuće.
Borio sam se sa strašnim neprijateljima,
ali nisam mogao da odbranim dragu sestru, daleko od doma, u agoniji.
Nisam mogao da odbranim tebe. -Sedi.
Emond je naše sinove nazvao kopilanima.
Izneverio sam te, Renira.
Naš brak.
Trudio sam se.
Naši sinovi...
Volim ih. -Znam.
Iskreno.
Ali možda ih nisam...
voleo dovoljno.
Nadala sam se da ću začeti tvoju decu...
tih nekoliko puta koliko smo legli.
Možda bi bilo drugačije.
Mrzim bogove što su me stvorili ovakvog.
Ja ne.
Ti si častan čovek dobrog srca.
To je retkost.
Nagodili smo se, pre mnogo godina,
da vršimo svoju dužnost
ali i da istražujemo svoju sreću.
Ali mislim da ponekad te stvari ne mogu da idu zajedno.
Ser Karl se uskoro vraća u borbe na Stepenicama.
Ja ću se posvetiti tebi
i tome da osnažim našu kuću dok te pripremamo za krunu.
Vaspitaću naše sinove da budu prinčevi.
Lenore... -Zaslužuješ bolje od onog kakav sam bio.
Zaslužuješ muža.
Zamolila sam ih da ti spreme vino na brodu, da lakše zaspiš.
Viserise...
-Nećemo više o tome.
Vatra je čudna sila.
Sve što ima, kuća Targarjena njoj duguje.
A oboje nas je koštala onog što volimo.
Možda su Velarioni znali istinu.
More je bolji saveznik.
Vatra je tamnica.
More nudi izlaz.
Izrugivanje pravdi.
Mladi princ, unakažen.
Nečuveno.
Zaista.
Ako želite oko u znak odmazde, vaš sam sluga.
Neće biti potrebe.
Ali vaša posvećenost nije neprimećena.
Vremena su opasna.
Nema sumnje, doći će dan kad će mi takav prijatelj trebati.
Ne samo vešt, već i diskretan.
Čekaću vaš poziv, kraljice.
Trebaš mi, striče.
Ne mogu sama protiv Zelenih.
Sjedinimo krvi,
kao što je Egon Osvajač sa svojim sestrama.
S tobom kao mužem i princom,
moje pravo neće tako lako dovoditi u pitanje.
Velarioni su od vode.
Ali ti i ja...
Mi smo od vatre.
Oduvek nam je sudbina da gorimo zajedno.
Ne možemo da se venčamo ako Lenor ne umre.
Znam.
Čuo sam za tvoje podvige na Stepenicama, ser Karle.
Priča se da si izuzetno vešt vitez.
Laskate mi, gospodaru.
Ali, avaj, prostog porekla.
Vitez bez zemlje, a vlastelinskih ukusa.
Ser Lenor je dobar prema meni.
Znaš...
Preko Uskog mora postoje mesta
gde nije bitno kako se čovek zove,
već samo koliko zlata ima.
Šta tražite od mene, gospodaru?
Brzu smrt.
Sa svedocima.
Neću da budem tiranka
i vladam pomoću straha.
Tiran vlada samo pomoću straha.
Kralj je nemoćan ako ga se ne boje.
Ako želiš da budeš jaka kraljica, moraš da gajiš ljubav i poštovanje,
ali te se podanici moraju plašiti.
Ko te je pustio ovde?
Zašto si u dvorani mog oca?
Uvek si me gledao s prezirom.
Volim Lenora.
Onda mu ukaži tu milost.
Oslobodi ga. -Zaboravljaš se.
Gospodaru! Molim vas!
Zvaću stražare!
To će koštati lorda Korlisa i princezu Renis
jedinog živog deteta.
Kraljevstvo će šuškati da sam ja kriva za to.
Ne, ne!
Ne!
Neka šuškaju.
Kako si to dopustio? U mojoj dvorani!
Govori!
Mi ćemo znati istinu, a neprijatelji neće.
Strahovaće od onoga šta još možemo.