Vi samlas här i dag vid havets herresäte-
-för att överlämna lady Laena av huset Velaryon-
-till de eviga vattnen, Havsgudens herradöme.
Där ska han vaka över henne för all framtid.
När hon nu ger sig ut till havs på sin sista resa-
-lämnar lady Laena efter sig två äktfödda döttrar på land.
Trots att deras mor inte återvänder från sin resa-
-kommer blodsbandet dem emellan att bestå för alltid.
Saltet strömmar genom huset Velaryons ådror.
Vårt blod är tjockt.
Vårt blod är äkta.
Det får aldrig tunnas ut.
Min väna brorsdotter.
Må vindarna vara starka som din rygg-
-havet stilla som din själ-
-och näten fulla som ditt hjärta.
Ur havet är vi komna.
Till havet ska vi återvända.
Har du sett din far?
Dina små kusiner har mist sin mor. De kan behöva lite tröst.
-Det är lika synd om mig. -Jace.
Vi borde vara på Harrenhal och sörja lord Lyonel och ser Harwin.
Det skulle inte passa sig.
Huset Velaryon tillhör vår släkt. Det gör inte huset Strong.
Se på mig. Förstår du det?
Hand vänder skyttel Spole grönt, spole svart
Drakar vid liv väver drakar av tråd
Hand vänder skyttel Spole grön, spole svart
-Vi har ingenting gemensamt. -Hon är vår syster.
-Gift dig med henne själv, då. -Om mor hade trolovat oss.
Det skulle stärka ätten.
-Värna vårt valyriska blod. -Hon är en idiot.
Hon ska bli din drottning.
Vi har faktiskt en sak gemensamt.
Vi tycker båda om varelser med väldigt långa ben.
-Stinta! En till! -Aegon...
Drakar vid liv väver drakar av tråd
Lyonel Strongs son har stirrat på er sedan vi anlände, ers nåd.
Ogenerat.
En blick av högmod, ser Criston. Larys är den nye herren av Harrenhal.
Min tron och High Tide blir dina en dag, Lucerys.
Din bror blir kung. Han får leda otaliga rådsmöten och ceremonier.
Tidvattnets herre härskar över havet.
Jag vill inte ha något av det.
Det är din födslorätt, pojk.
Om jag är Driftmarks herre betyder det att alla är döda.
-Jag beklagar. -Tack.
-Mina flickor. -Mormor.
-Jag vill inte att mor ska vara död. -Nej.
Hämta din skyddsherre!
Broder.
Dina flickor är sin mor upp i dagen.
Både en tröst och en pina, det minns jag väl.
Gudarna kan vara obarmhärtiga.
De har varit särskilt obarmhärtiga mot dig.
Ja.
Följ med oss till King's Landing.
-Det är på tiden att du kom hem. -Pentos är mitt hem.
-Och barnens hem. -Daemon.
Vi har haft våra oenigheter. Låt dem blekna med åren.
Du har en plats vid hovet om du skulle behöva det.
Jag behöver ingenting.
Broder...
Jag beklagar er förlust, min prins.
Hur fet igeln än växer sig är han alltid redo för ännu ett mål.
-Gå och lägg er. -Men mor...
Jag går till sängs, Aemma.
Ska jag se till drottning Alicent, ers nåd?
-Nej, ser Harrold. -Ni tar nattvakten, ser Criston.
Överbefälhavare.
Broder!
-Gå och lägg dig! -Ja.
Hon ville återvända hem. Han nekade henne det.
Daemon gjorde det han trodde var bäst.
Daemon gör det som är bäst för Daemon.
Laena hade behövt våra maestrar.
De läkekunniga i Pentos är lika skickliga som våra maestrar.
Du beskyller någon för det som är gudarnas vilja.
Kanske gudarna har vänt oss ryggen.
För vårt omättliga högmod.
Kronan var din till fånarna i rådet ryckte den från ditt huvud.
Är det så hemskt att din make vill få den tillbaka?
Kan vi lägga den lögnen åt sidan i kväll?
Det är inte rättvisa som driver dig utan äregirighet.
Begäret efter tronen, om inte för din egen skull så för dina ättlingar.
Jag har gett upp tanken på kronan. Det är du som vägrar att ge dig-
-till och med på bekostnad av våra barn.
Vad handlar vårt korta jordeliv om...
...om inte vårt eftermäle?
Eftermälet må vara meningen med ditt liv, Corlys.
Jag vill att Driftmark går i arv genom Laena till Baela.
Till en äkta Velaryon.
Förkunna det nu när alla är samlade. Vi gör det för att hedra Laena.
-Och göra vår son arvlös? -Han ska bli kungagemål.
Hans son får ärva Järntronen.
Du vill att jag ska förmörka de små pojkarnas liv ännu mer.
Vi är ensamma. Du kan säga sanningen som vi båda känner till.
Rhaenyras barn är inte av ditt blod.
Men det är Laenas barn.
-De är hennes eftermäle. -Historien minns inte blod.
Den minns namn.
Laenor har varit rastlös i åratal, men nu kommer han att bli oduglig.
Eller värre.
Jag vet mycket väl att vårt äktenskap är en fars.
Men jag anstränger mig åtminstone för att hålla skenet uppe.
Du har mer att förlora.
Så har det varit sedan far utsåg mig till arvinge.
Vi försökte faktiskt.
Att avla ett barn. Vi...gjorde vår plikt så gott det gick.
Men till ingen nytta.
Det fanns ingen glädje i det.
Den hittade jag någon annanstans.
Det kändes fint att vara åtrådd.
Jag har förstått att ser Harwin var mycket...
...fäst vid dig.
Ja, det var han. Och jag litade på honom.
Jag borde ha förbjudit honom att återvända till Flodlandet.
Harrens förbannelse är lika stark nu som efter erövringen.
Det där är en spökhistoria. Ser Otto och drottningen utnyttjar den gärna.
Jag tror inte att Alicent är i stånd till att dräpa.
Vi kan alla bli fördärvade.
Och mer än du vill tro.
Jag tror det om dig.
Om du anklagar mig för att vara fördärvad får du vara tydligare.
-Jag har varit ensam. Du övergav mig. -Jag skonade dig, du var ett barn.
Ja! Ja, jag var ett barn. Se hur mitt liv blev utan dig.
-En dråplig tragedi. -Och vad tycker du om mitt?
Jag vet inte mycket om det.
Älskade du henne?
-Vi var lyckliga nog. -Det är en stor bedrift i sig.
-Jag är ledsen. -Var inte det.
Jag får åtminstone lov att sörja mina förluster.
Rhaenyra...
Jag är inget barn längre.
Jag vill ha dig.
Helvete.
Lyd! Lyd, Vhagar!
Lugna dig! Lugna dig!
Lugna dig.
Flyg!
Lyd, Vhagar! Flyg!
Ja!
Jace? Jace, vakna. Vakna!
-Någon har stulit Vhagar. -Va?
Vem är det?
Jace! Vad gör du?
-Det är han. -Det är jag.
-Vhagar är min mors drake. -Hon är död.
-Vhagar har en ny ryttare. -Hon var min.
Då skulle du ha tagit henne. Be dina kusiner om en gris.
Det skulle passa dig.
Försök det där igen så matar jag min drake med dig!
Du ska dö i elden precis som din far!
-Oäktingar. -Min far lever!
Han vet inte om det alltså. Lord Strong.
Jace!
Sluta upp, omedelbart! Undan med er!
Min prins, min prins. Låt mig se.
Må gudarna vara barmhärtiga!
Hur kunde något sådant få hända?
-Jag kräver ett svar. -Prinsarna borde ha legat till sängs.
-Vem stod vakt? -Han blev angripen av sina kusiner.
Ni har svurit en ed att beskydda och försvara min ätt!
Kungsvakten brukar inte beskydda prinsar mot prinsar.
-Det är inget svar! -Det läker väl, maester?
Köttet kommer att läka.
Men ögat är förlorat, ers nåd.
-Var höll du hus? -Jag? Vad var det där?
Ingenting jämfört med vad din bror utsattes för medan du söp.
-Vad är det som pågår? -Baela? Rhaena!
Vad har hänt?
Jace? Luke!
Visa mig.
-Vem har gjort detta? -De anföll mig.
Han bröt Lukes näsa!
Han stal min mors drake!
-Det räcker. -Han tänkte döda Jace!
-Det räcker. -Låt min son tala!
-Han kallade oss... -Tysta!
Han kallade oss oäktingar.
Aemond. Jag kräver att få veta sanningen om vad som hände.
-Nu. -Vad vill du veta?
-Din son har lemlästats av hennes. -Det var en beklaglig olycka.
Prins Lucerys hade en kniv. Han ville döda min son.
Det var mina söner som blev angripna och tvingades försvara sig.
-De blev förolämpade å det grövsta. -På vilket sätt?
Mina söners börd blev högljutt ifrågasatt.
-Förlåt? -Han kallade oss oäktingar.
Mina söner är tronföljare, ers nåd. Det här är högförräderi.
Prins Aemond måste redovisa var han har hört sådant förtal.
För en förolämpnings skull? Min son har förlorat ett öga.
-Berätta. Var har du hört lögnen? -Det var tomt skrävel.
-Pojkar är sådana. -Aemond, jag ställde en fråga.
Var är ser Laenor? Pojkens far.
-Han kanske har något att säga. -Ja, var är ser Laenor?
Jag vet inte, ers nåd. Jag kunde inte sova och gick en promenad.
Han roar väl sina unga väpnare.
Aemond... Se på mig.
Din kung kräver ett svar. Vem berättade dessa lögner?
-Det var Aegon. -Jag?
Och du, pojk...
Var har du hört sådant förtal?
Aegon! Berätta sanningen!
Vi vet, far.
Alla vet.
Se på dem.
De här eviga stridigheterna måste upphöra. Det gäller alla!
Vi är en familj!
Be om förlåtelse och visa varandra välvilja.
Er far, morfader och kung kräver det!
Det räcker inte.
Aemond har bestående men. Välvilja gör honom inte hel.
Jag vet, Alicent.
-Men jag kan inte hela ögat. -Nej, det blev taget.
-Vad vill du att jag gör? -Skulden måste betalas.
Ge mig en av hennes söners ögon.
-Kära maka... -Han är din son, ditt blod.
Låt inte sinnesrörelsen påverka ditt omdöme.
Om kungen inte söker rättvisa får drottningen göra det.
Ser Criston...
...ge mig Lucerys Velaryons öga.
-Mor? -Alicent.
Han får välja vilket öga som blir kvar.
-Det gör ni inte. -Stanna där ni är.
Ni är svuren till mig!
Som er beskyddare.
Alicent, saken är utagerad. Förstår du det?
Och låt detta stå klart:
Den som vågar ifrågasätta mina dottersöners börd ska mista tungan.
Tack, far.
-Alicent! -Stanna hos kungen!
-Stopp! -Alicent!
-Nej, ser Criston! -Alicent!
Nej!
Sänk vapnet, Cole!
-Nu har du gått för långt. -Jag?
Har jag gjort något annat än det som förväntats av mig?
Alltid värnat kungadömet, ätten och lagen.
Medan du gör som du behagar.
-Släpp henne! -Var är plikten? Uppoffringen?
-Du har trampat på dem igen. -Släpp dolken, Alicent.
Och nu tar du min sons öga. Även det anser du vara din rätt.
Var det tröttsamt att gömma sig bakom en slöja av rättfärdighet?
Nu ser de dig för den du är.
Sörj inte, mor. Det var ett rättvist byte.
Jag förlorade ett öga...
...men jag fick en drake.
Den här förhandlingen är avslutad.
Kungens Hand, ers nåd.
-Säg din mening. -Och vad är min mening?
Att jag har uppfört mig på ett sätt som är opassande för min ställning.
För vilken ställning som helst.
Jag tappade fattningen. Jag överföll prinsessan.
Ryktet sprids redan att jag har blivit galen.
-Det stämmer. -Jag har skämt ut mig själv.
Och sett till att min make alltid kommer att ta hennes parti.
Trots det... Jag har aldrig sett den sidan av dig, min dotter.
-Jag tvivlade på att den fanns. -Det var fult gjort.
Vi spelar ett fult spel.
Det är första gången jag ser att du är besluten att vinna det.
-Rhaenyra... -Du ser hennes sanna jag.
Det kungens envishet har skapat.
-Vad kommer han att säga? -Han kommer att förlåta dig.
Har han något annat val?
Gå till honom, visa din ånger. Vädja till din sons skada.
Håll känslorna i styr.
Jag lovar dig att du och jag kommer att segra i sinom tid.
Att den självrådige Aemond fick över Vhagar på vår sida...
Pojken hade rätt. Det är värt tusen gånger mer än priset han fick betala.
Det blir ett ärr, men såret kommer att läka.
Valyriskt stål ger rena snitt.
Vid gudarna...
-Är alla oskadda? -Den brutna näsan är värst.
Tack, maester. Ni kan gå.
Ni med. Ni har ställt till det så det räcker för i dag.
Ja, mor.
-Jag borde ha varit där. -Det borde vara husets valspråk.
Jag har kämpat mot förskräckliga fiender-
-men jag kunde inte försvara min syster som led långt hemifrån.
-Jag kunde inte försvara dig. -Sätt dig ned.
Aemond kallade våra söner oäktingar.
Jag har svikit dig, Rhaenyra. Vårt äktenskap.
Jag försökte.
Våra pojkar...
Jag älskar dem. Högt.
Men jag kanske inte har...
...älskat dem tillräckligt mycket.
Jag hade hoppats att få bära dina barn.
De få gånger vi låg tillsammans.
Då kanske allt hade varit annorlunda.
Jag hatar att gudarna skapade mig som de gjorde.
Det gör inte jag. Du är en hederlig man med ett gott hjärta.
Det är sällsynt.
Vi ingick ett avtal för många år sedan att göra vår plikt och...
...samtidigt söka glädjen.
Men ibland tror jag inte att de två går att förena.
Ser Qarl återvänder snart till striderna i Stegstenarna.
Men jag förpliktar mig till dig.
Till att stärka vårt hus medan vi förbereder ditt trontillträde.
Jag ska uppfostra våra söner till äkta prinsar.
-Laenor... -Du förtjänar bättre än mig.
Du förtjänar en make.
Jag har bett om vin på skeppet för att hjälpa dig sova.
Jag är så ledsen.
-Viserys... -Vi talar inte mer om saken.
Elden är en märklig kraft.
Allt huset Targaryen äger har vi elden att tacka för.
Men den har kostat oss båda det vi älskade.
Ätten Velaryon kanske visste bäst - att havet är en bättre allierad.
Elden är ett fängelse. Havet är en väg ut.
Rättvisan har förvrängts. Den unge prinsen har skändats.
-Det är upprörande. -I sanning.
Om det är ett öga ni vill ha i utbyte är jag er ödmjuke tjänare.
Det kommer inte att behövas.
Men er hängivenhet har inte gått obemärkt förbi.
Det är farliga tider.
Det kommer utan tvekan en dag då jag behöver en sådan vän.
Som inte bara är skicklig utan även diskret.
Då inväntar jag bud från er, min drottning.
Jag behöver dig, farbror.
Jag kan inte möta de gröna ensam.
Låt oss förbinda oss i blod-
-som Aegon Erövraren gjorde med sina systrar.
Med dig som min make och prinsgemål...
...kan mitt tronanspråk inte ifrågasättas så lätt.
Huset Velaryon är komna ur havet.
Men du och jag... vi är skapta av eld.
Det var alltid meningen att vi skulle brinna tillsammans.
Vi kan inte gifta oss om inte Laenor är död.
Jag vet det.
Jag har hört om era stordåd i Stegstenarna, ser Qarl.
Det sägs att ni är en riddare av rang.
-Ni smickrar mig, milord. -Men dessvärre ofrälse.
Ni är en jordlös riddare med en lords vanor.
-Ser Laenor har varit god mot mig. -Ni vet...
Det finns platser på andra sidan Smala havet...
...där det inte spelar någon roll vad en man heter.
Bara hur mycket guld han har.
Vad är det ni ber mig om, milord?
En hastig död. En med vittnen.
Jag vill inte vara en tyrann... och härska med skräck.
En tyrann härskar bara med skräck.
Om kungen inte är fruktad är han maktlös.
En stark drottning värnar kärlek och respekt-
-men dina undersåtar måste frukta dig.
Vem släppte in dig här?
Vad gör du i min fars sal?
Du har alltid sett ned på mig.
-Jag älskar Laenor. -Så var barmhärtig.
-Släpp honom fri. -Du glömmer din plats.
Mylords. Snälla!
Jag kallar på vakterna!
Det skulle kosta Corlys och Rhaenys deras enda överlevande barn.
Folket kommer att viska om att jag var ansvarig.
Nej. Nej, nej!
-Nej! -Låt dem viska.
Hur kunde ni låta detta hända? I min jävla sal! Förklara er!
Vi skulle veta sanningen. Det skulle inte våra fiender.
De skulle fråga sig vad mer vi är kapabla att göra.
Text: Emilia Svensson Iyuno-SDI Group