ROD DRAKA
Sešli jsme se dnes u Mořského stolce,
abychom odevzdali lady Laenu z rodu Velaryonů
věčným vodám, říši krále Merlinga,
kde ji bude střežit po všechny nadcházející dny.
Zatímco se vydává na svou poslední cestu,
zanechává lady Laena na břehu dvě dcery čisté krve.
Ačkoliv se jejich matka ze své cesty už nevrátí,
zůstanou nadále všichni spojeni pokrevním poutem.
Sůl proudí krví Velaryonů.
Zahušťuje naši krev.
Je to čistá krev.
Již nikdy nelze naředit.
Má drahá neteři.
Nechť jsou tvé větry silné jako tvá bedra,
tvé vody klidné jako tvůj duch
a tvé sítě plné jako tvé srdce.
Z moře jsme vzešli.
Do moře se navrátíme.
Viděl jsi otce?
Tvé sestřenky přišly o matku.
Zasloužily by milé slovo.
-Mám stejný nárok na soucit. -Jaci.
Máme truchlit pro lorda Lyonela a sera Harwina.
Nebylo by to vhodné.
Velaryonové jsou naše přízeň, a Strongové ne.
Podívej se na mě. Rozumíš tomu?
Ruce tkají
Špulka zelená, špulka černá
Draci z masa draky z nití splétají
Ruce tkají
-Špulka zelená... -Nemáme nic společného.
-Je naše sestra. -Tak se s ní ožeň.
Splnil bych povinnost, jen kdyby nás oddala matka.
"Jen kdyby."
Posílilo by to rodinu. Uchovalo čistotu valyrijské krve.
Je to magor.
Je tvá budoucí královna.
Špulka černá
Jednu společnou věc vlastně máme.
Oba jsme posedlí tvory s velmi dlouhýma nohama.
Holka! A další!
Aegone...
Draci z masa draky z nití splétají
Syn Lyonela Stronga na tebe zírá od okamžiku, co jsme přijeli, Výsosti.
Dost nestydatě.
Jen to jen pyšný pohled, sere Cristone. Larys je nový lord Harrenova.
Jak mé sídlo, tak Vysoký příliv budou jednou tvoje, Lucerysi.
Tvůj bratr bude samozřejmě král.
Bude posedávat na nekonečných radách a obřadech.
Pán přílivu panuje moři.
Promiň, já to nechci.
Je to tvé rodové právo.
Když budu lord Náplavomarky, znamená to, že jsou všichni mrtví.
-Upřímnou soustrast. -Děkuji. Děkuji.
-Děvčata... -Babičko.
Nechci, aby matka byla mrtvá.
Běž za svým pánem.
Bratře.
Tvá děvčata jako by matce z oka vypadla.
Útěcha a trýzeň, pamatuji si to.
Bohové umí být krutí.
K tobě byli asi mimořádně krutí.
Ano.
Měl by ses s námi vrátit do Králova přístaviště.
-Čas vrátit se domů. -Pentos je můj domov.
-I domov mých dětí. -Daemone.
Byly mezi námi sváry, ale hoďme je po letech za hlavu.
U mého dvora máš místo, jestli něco takového potřebuješ.
Nepotřebuji nic.
Bratře...
Mrzí mě tvá ztráta, můj princi.
Je jedno, jak je pijavice velká, vždy chce další potravu.
-Běžte spát. -Ale matko...
Honem do postele.
Jdu spát, Aemmo.
Mám dohlédnout na královnu, Výsosti?
-Ne, sere Harrolde. -Máš noční hlídku, sere Cristone.
Lorde veliteli.
Bratře!
Běž spát.
Chtěla se vrátit domů.
A on byl proti.
Daemon udělal, co považoval za nejlepší.
Daemon dělá jen to, co je nejlepší pro Daemona.
Laena potřebovala naše mistry.
Lékaři v Pentosu jsou stejně dobří jako naši mistři.
Chceš na někoho svalit vinu za činy bohů?
Možná se nám bohové posmívají.
Za naši neukojitelnou pýchu.
Koruna byla tvá,
dokud ti ji ti blázni z Velké rady nestrhli z hlavy.
Je tak hrozné, že ji tvůj manžel chce získat zpátky?
Právě dnešní večer bychom měli odvrhnout faleš.
Nepohání tě spravedlnost pro tvou ženu,
jen tvá ctižádost.
Tvoje touha po trůnu.
Když ne pro tebe, tak pro potomky tvého rodu.
Já se vzdala koruny už o jednu generaci zpět.
Ty, lorde manželi, se odmítáš vzdát té touhy,
i kdyby to bylo na úkor našich dětí.
Co je tento pomíjivý život,
když ne snaha zanechat odkaz?
Odkaz je možná důvod tvého života.
Chci, aby Náplavomarka přešla přes Laenu na Baelu.
Pravou velaryonskou krev.
Oznam to teď, jsme tu všichni.
Bude to uctění Laeniny památky.
A vydědíme našeho syna?
Bude královský choť.
Jeho syn zdědí Železný trůn.
Chceš, abych na ty hochy uvrhl
-ještě temnější stín? -Jsme tu sami.
Můžeš říkat pravdu, kterou oba známe.
Rhaenyřiny děti nejsou z tvojí krve.
Laeniny ano.
Jsou její odkaz.
Dějiny si nepamatují krev.
Pamatují si jména.
Laenor celá léta chvíli neposeděl, ale teď...
nebude k ničemu.
V lepším případě.
Vím líp než kdo druhý, že náš sňatek je fraška.
Ale aspoň se snažím zachovat si navenek důstojnost.
Máš mnohem víc co ztratit.
Ano, můj úděl, co mě otec jmenoval následnicí.
Zkusili jsme to.
Počít dítě.
My...
jsme plnili povinnost, jak jen to šlo.
Bylo to k ničemu.
Nebyla v tom radost.
Našla jsem ji jinde.
Je hezké, když po tobě někdo touží.
Chápu, že ser Harwin ti byl...
celkem oddaný.
Ano, byl.
A věřila jsem mu.
Měla jsem mu zakázat návrat do Říčních krajin.
Harrenova kletba je prý silná jako po Dobytí Západozemí.
Duchařská historka.
Seru Ottovi a královně se náramně hodí.
Nevěřím, že by Alicent byla schopná vraždy.
No...
Každý z nás v sobě má zkaženost.
Víc, než jsi ochotná věřit.
U tebe tomu věřím.
Když mě obviníš ze zkaženosti, buď konkrétnější.
Byla jsem sama.
-Opustil jsi mě. -Chránil jsem tě. Bylas dítě.
Ano. Ano, byla jsem dítě.
A podívej, jaký je můj život bez tebe.
Tragikomedie.
A co si myslíš o mém životě?
Vím o něm málo.
Miloval jsi ji?
Byli jsme celkem šťastní.
To samo o sobě je velký úspěch.
-Mrzí mě to. -Nemusí.
Alespoň můžu oplakávat své ztráty.
Rhaenyro.
Už nejsem dítě.
Chci tě.
Kruci...
Služ!
Služ, Vhagar!
Hodná.
Leť!
Služ, Vhagar!
Leť!
Jo!
Jaci. Jaci. Jaci, vstávej. Vstávej.
-Někdo ukradl Vhagar. -Cože?
Kdo je to?
-Jaci, co to děláš? -To je on.
-Jsem to já. -Vhagar je drak mé matky.
Tvá matka je mrtvá.
-Vhagar má nového jezdce. -Mám na ni nárok.
Pak jsi ho měla uplatnit.
Třeba ti bratranci najdou na ježdění prase. Slušelo by ti.
Zaútoč znovu, a nakrmím tebou svého draka!
Umřete s křikem v plamenech jako váš otec.
-Bastardi. -Můj otec pořád žije!
On to neví, že ne? Lorde Strongu.
Jaci!
Ihned toho nechte!
Vypadněte!
Můj princi. Můj princi. Ukaž mi to.
Dobří bohové.
Jak jsi mohl dopustit takovou věc?
Chci slyšet odpověď.
Princové už měli být na lůžku, králi.
Kdo byl na hlídce?
Mladý princ byl napaden vlastním bratranci.
Složil jsi přísahu, že budeš chránit a bránit mou krev!
Omlouvám se, Výsosti.
Královská garda nebrání prince mezi sebou.
To není odpověď!
Zahojí se to, že, mistře?
Maso se zahojí.
Ale oko je ztraceno, Výsosti.
-Kde jsi byl? -Já?
-Za co? -Ve srovnání s tím, jak trpěl bratr,
zatímco ses utápěl v pohárech, to nic není!
-Co tohle má znamenat? -Baelo? Rhaeno!
Co se stalo? Co se stalo?
Co se stalo?
Jaci?
Lukeu!
Ukaž mi to. Ukaž.
-Kdo to byl? -Napadli mě!
-On napadl Baelu! -Zlomil Lukeovi nos.
Ukradl mé matce draka.
-Tak dost! -Chtěl Jace zabít!
-Dost! -Ať mluví můj syn!
-Řekl, že jsme... -Ticho!
Řekl, že jsme bastardi.
Aemonde.
Musím znát pravdu.
-Hned. -Co víc chceš slyšet?
Zmrzačili ti syna. Může za to její syn.
-Byla to jen nehoda. -Nehoda?
Princ Lucerys zákeřně zaútočil dýkou. Chtěl mého syna zabít.
Mí synové byli napadeni a museli se bránit.
Byla proti nim vznesena odporná obvinění.
Jaká obvinění?
Byla zpochybněna legitimita jejich původu.
-Cože? -Nazval nás bastardy.
Mí synové jsou v následnické linii Železného trůnu, Výsosti.
Toto je nejhorší zrada.
Princ Aemond musí být vyslechnut,
ať zjistíme, kde slyšel tuto pomluvu.
Kvůli pomluvě?
Můj syn přišel o oko.
Pověz mi, hochu.
-Kdes slyšel tu lež? -Ta slova padla při výcviku.
-Chlapci tak mluví, o nic nešlo. -Aemonde, na něco se ptám.
Kde je ser Laenor, otec hochů?
Třeba by nám k tomu něco řekl.
Ano, kde je ser Laenor?
Netuším, Výsosti. Nemohla jsem spát.
Musela jsem na procházku.
Užívá si s mladými panoši, řekla bych.
Aemonde.
Podívej se na mě.
Tvůj král chce odpověď.
Kdo ti řekl tyhle lži?
Byl to Aegon.
Já?
A ty, hochu...
Kde jsi slyšel tyhle pomluvy?
Aegone!
Pověz mi pravdu!
Víme to, otče!
Všichni to ví.
Podívej se na ně.
S tím nekonečným bojem přestanete.
Vy všichni!
Jsme rodina.
Teď se omluvte a projevte si dobrou vůli.
Váš otec, váš děd, váš král si to žádá!
Tohle nestačí.
Aemonda to navždy poznamenalo, můj králi. Dobrá vůle to nezvrátí.
Já vím, Alicent.
-Ale oko už mu nevrátím. -Ne, protože mu ho vzali.
-Co chceš, abych udělal? -Je třeba splatit dluh.
Chci za to oko jednoho z jejích synů.
-Má drahá ženo... -Je to tvůj syn, Viserysi. Tvá krev.
Nedovol svému hněvu, aby ti zatemnil úsudek.
Neusiluje-li o spravedlnost král, královna ano.
Sere Cristone...
přines mi oko Luceryse Velaryona.
-Matko? -Alicent!
Může si ho sám vybrat, můj syn tu výsadu neměl.
-Nic takového neuděláš. -Zadrž.
Ne, přísahals mi!
Jako tvůj ochránce.
Alicent, tato záležitost je uzavřena.
Rozumíš mi?
A aby bylo jasno...
Čí jazyk se odváží zpochybňovat původ synů Rhaenyry,
bude odstraněn.
Děkuji, otče.
-Výsosti. -Alicent!
-Zůstaň s králem. -Zadrž.
-Ne, sere Cristone! -Alicent!
Ne!
Zadrž, Cole!
-Zašlas příliš daleko. -Já?
Dělám něco jiného, než se ode mě čeká?
Snažím se udržet království, rodinu, zákon.
-A ty si děláš, co chceš. -Alicent!
-Nech ji. -Kde je povinnost?
Kde je obětování? Opět pošlapané tvou hezkou nohou.
Dej pryč tu dýku, Alicent.
A teď připravíš mého syna o oko.
-A připadá ti, že jsi v právu. -Vysilující, že?
Skrývat se pod závojem vlastní poctivosti.
Jenže všichni už vidí, co jsi zač.
Netruchli pro mě, matko.
Byla to férová výměna.
Přišel jsem sice o oko,
ale získal draka.
Tato záležitost je u konce.
Pobočník, Výsosti.
No tak to řekni.
Co bych měl říct?
Chovala jsem se způsobem...
nehodným svého postavení.
Či něco podobného.
Ztratila rovnováhu.
Napadla princeznu.
Už teď se o mně šíří klepy, že jsem se možná zbláznila.
Vše je pravda.
Znemožnila jsem se.
A zařídila, aby můj choť už navždy nadržoval jí.
A přesto...
Nikdy jsem tuhle tvou stránku neviděl, dcero.
-Pochyboval jsem o její existenci. -Bylo to ošklivé.
Hrajeme ošklivou hru.
A teď, poprvé, vidím, že máš odhodlání ji vyhrát.
-Rhaenyra... -Vidíš ji takovou, jaká je.
Jak ji utvořila králova tvrdošíjnost.
-Co mi na to řekne on? -Odpustí ti.
Co jiného může dělat?
Teď běž za ním, buď kajícná.
Sveď to na synovo zranění.
Na svůj temperament.
A slibuji ti, že po nějaké době dosáhneme svého.
Tomu darebákovi Aemondovi se podařilo získat na svou stranu Vhagar...
Ten hoch má pravdu. Cena, kterou zaplatil, se tisícinásobně vrátí.
Budeš mít jizvu, ale rána se vyhojí.
Valyrijská ocel řeže čistě.
Bohové.
Jsou všichni v pořádku?
Nejhorší je zlomený nos.
Díky, mistře. Opusť nás.
Ty taky. Už jsi dnes napáchal dost problémů.
Ano, matko.
Měl jsem tam být.
Ta slova bychom měli mít v erbu.
Bojoval jsem s hroznými nepřáteli,
ale neochránil jsem svou drahou sestru, daleko od domova, v agónii a v bolesti.
-Ani tebe jsem neochránil. -Sedni si.
Aemond nazval naše syny bastardy.
Zklamal jsem tě, Rhaenyro.
Náš svazek.
Snažil jsem se.
Naše hochy...
-Miluji je. -Já vím.
Hluboce.
Ale asi jsem je...
nemiloval dost.
Doufala jsem, že porodím tvé děti...
když jsme spolu párkrát ulehli.
Všechno mohlo být jiné.
Nenávidím bohy za to, jak mě stvořili.
Nemusíš.
Jsi čestný muž, s dobrým srdcem.
To je vzácnost.
Před spoustou let jsme uzavřeli dohodu,
že splníme svou povinnost, a...
přesto budeme šťastní.
Ale jsou časy, kdy tyhle věci společně nemohou existovat.
Ser Qarl se brzy vrátí bojovat na Kamenoschody.
Ale já se budu věnovat tobě.
A posilování našeho rodu, přípravě na tvůj nástup na trůn.
Vychovám naše syny jako prince říše.
-Laenore... -Zasloužíš si mnohem víc.
Zasloužíš si manžela.
Požádala jsem, ať ti na loď přichystají víno. Pomůže ti usnout.
Mrzí mě to.
-Viserysi... -Už o tom nebudeme mluvit.
Oheň je podivná síla.
Za vše, co rod Targaryenů má, vděčí jemu.
Přesto nás připravil o to, co jsme milovali.
Možná mají Velaryonové pravdu.
Moře je lepší spojenec.
Oheň je vězení.
Moře nabízí únik.
Zvrácená spravedlnost.
Mladý princ zneuctěn.
Ohavnost.
Ano.
Chceš-li k nastolení rovnováhy oko, jsem tvůj služebník.
To nebude nutné.
Ale tvá oddanost nezůstane nepovšimnuta.
Panují nebezpečné časy.
Jistě přijde den, kdy budu potřebovat přítele.
Nejen s tvými schopnostmi, ale též diskrétního.
Budu čekat na pokyn, královno.
Potřebuji tě, strýčku.
Nemohu se postavit zeleným sama.
Spojme se krví,
tak jako Aegon Dobyvatel se svými sestrami.
S tebou jako svým manželem a princem královským chotěm
můj nárok jen tak někdo nezpochybní.
Velaryonové jsou z moře.
Ale ty a já...
jsme z ohně.
Vždy nám bylo předurčeno hořet spolu.
Nemůžeme se vzít, dokud Laenor nezemře.
Já vím.
Slyšel jsem o tvých úspěších na Kamenoschodech, sere Qarle.
Prý jsi rytíř nebývalých schopností.
Lichotíš mi, lorde.
Avšak z prostého rodu.
Rytíř bezzemek s touhou být lordem.
Laenor je ke mně laskavý.
Víš, že...
existují místa za Úzkým mořem...
kde nezáleží na tom, jaké má člověk jméno.
Jen kolik zlata vlastní.
O co mě žádáš, můj lorde?
O rychlou smrt.
A se svědky.
Nebudu tyranka...
nenastolím hrůzovládu.
Tyran používá jen hrůzovládu.
Když z krále nejde strach, je bezmocný.
Chceš-li být silná královna, musíš si získat lásku a úctu,
ale poddaní se tě musí bát.
Kdo tě sem pustil?
Proč jsi v síni mého otce?
Vždy ses na mě díval svrchu.
Já Laenora miluji.
Tak mu dopřej tu laskavost.
-Dej mu svobodu. -Zapomínáš se.
Můj lorde. Prosím!
Zavolám stráže!
Lord Corlys a princezna Rhaenys přijdou o jediné zbývající dítě.
A říše si bude šeptat, že v tom mám prsty já.
Ne. Ne.
Ne!
Ať si šeptá.
Jak se to stalo? V mé síni, zatraceně!
Tak mluv!
My budeme znát pravdu, a naši nepřátelé ne.
Budou se bát, čeho ještě jsme schopni.
České titulky Petr Miklica