PŪĶA NAMS
Pagājuši gandrīz seši gari gadi, kopš pēdējoreiz redzēju savu vīru.
Man jāzina.
Viņš dzīvos?
Viņš ieveda savus jūrniekus slazdā.
Izskatījās, ka kuģis ir pamests.
Cīņā viņa kaklu iešķēla korsāra duncis.
Viņš iekrita jūrā.
Brūce bija dziļa, viņš zaudēja daudz asiņu.
Tomēr vairāk jāraizējas par drudzi.
Kuģa mestrs raksta, ka viņš deg kā ugunīs.
-Kraukļi nāk no... -Vakarzvaigznes, princese.
Trīs dienu ceļš.
Gatavojieties viņu uzņemt, mestr Kelvīn.
Jūrasčūska ir stiprs.
Bez šaubām.
Bet esmu redzējis, kā asiņu drudzis uzveic uz pusi jaunākus vīrus.
Es necietīšu vārnu ķērkšanu, Vimond.
Es mīlu savu brāli.
Bet mums jābūt godīgiem.
Ceļā viņš var aiziet pie tēviem. Un kurš sēdēs Jūraskoku tronī?
Vecmāmiņa šeit jūtas ērti.
Viņa valda tikai vīra prombūtnē.
Pēc viņa nāves tronis tiek citam.
Luserīsam Velarionam, kā vēlas mans vīra kungs.
Mums ar Jūrasčūsku ir vienas asinis,
esmu viņa tuvākais radinieks.
Uzmanies, svaini. Tavi vārdi skan kā nodevība.
Es saku patiesību, Rinīsa.
Un tu to zini.
Viss jau ir izlemts.
Un to lēmis vīrs, kura varaskāre nesusi mums nelaimi pēc nelaimes.
Manam brālim rūp tikai vēstures grāmatas.
Bet Velarionu dzimta? Vai tai jāizmirst?
Jāpiekāpjas Strongu kucēnu priekšā?
Driftmārka ir mana pēc taisnības.
Lai gan es priecātos par tavu atbalstu, man to nevajag.
Vēji griežas.
Kronim ir labs iemesls nostāties manā pusē.
Karalis tev par to izgrieztu mēli.
Taču Dzelzs tronī vairs nesēž karalis, svaine.
Bet gan karaliene.
Sīraksai ir jauns dējums.
Trīs olas. Trīs olas.
Gādā, lai tās ieliek sildāmkambarī.
Tūlīt, mans princi.
To iedeva mestrs.
Tikko pienākusi no Bēlas Driftmārkā.
Iekarotājs un viņa māsas devās jūrā ar lielu karaspēku.
Un izcēlās krastā Melnupē.
-Galā? -Grīvā.
Grīvā. Džeis, tu to zināji.
-Saņemies, Džeis. -Šim rītam pietiek.
Nē. Nē. Es gribu turpināt.
Mestr?
Īgons pavēlēja kokus...
-nokaut! -"Nocirst".
Radniecīgs vārds. Valīriešu mēle nav jāapgūst vienā dienā, Džeis.
Karalim jāgodina priekšteču tradīcijas.
Nu... ja nedomā gāzt no troņa savu māti,
tev vēl ir daudz laika.
Ejiet.
Džofrej? Nāc.
Viņš grib apstrīdēt Lūka izcelšanos.
Līdz ar to arī Džeisa, un tad arī manas tiesības uz troni.
Vimondam rūp Driftmārka un Velarionu dzimta.
Nevis mūsu politika.
Viņš jau ir vienojies ar Oto Haitaueru?
No tā es baidos.
Rinīsa aizlidojusi uz pili. Viņa tiešām viņu atbalstīs?
Nē. Lai kā mēs strīdētos, viņa nav cietsirdīga.
-Vai tāda muļķe. -Strīdētos?
Viņa domā, ka nogalinājām viņas dēlu, lai apprecētos.
Jā. Un tomēr ir pieņēmusi Bēlu aizbildnībā.
Jā, godinot Lēnas piemiņu, mūs viņa nemīl.
Vai odzes inde izpletusies tik tālu?
Šīs odzes valda mana tēva vārdā.
Un mans tēvs...
Vai man ir izvēle?
Tātad uz Karaļa ostu.
Sveiciet Rinīru no Tārgārjenu nama,
Pūķakmens princesi un Dzelzs troņa mantinieci,
un viņas konsortu, princi Dīmonu Tārgārjenu.
Sveicu mājās, princese.
Kasvel.
Es priecātos būt mājās, bet es tās vairs nepazīstu.
Ieņēmumi no muitas nodevām joprojām aug,
kopš Pakāpienos iekārtotas mūsu apmetnes.
Iespējas tos izmantot
atkarīgas no ostas pārvaldnieka centības.
Bet no tā...
septoni prasa vēl uz pusi vairāk, lai pasūtītu bronzas krūšutēlu
lielajiem Mātes svētkiem,
ko es gan neieteiktu...
Paldies par izsmeļošo grāmatvedību, Bīsberij.
Atgādināšu...
Viesi ir klāt, gaišība.
Ceru, ka viņi ir pienācīgi sagaidīti.
Kā vēlējāt, cienkungs.
Cik zināms,
valdnieks Korlīss vēlējās, lai viņa mazdēls Luserīss
manto Paisumu pavēlnieka titulu.
Zēns ir audzis tālu no Driftmārkas.
Viņš prot lidot ar pūķi, bet vai spēs vadīt floti?
Spējas neietekmē viņa tiesības.
Jūrasčūska viņu nav pasludinājis par mantinieku.
Kronim jārīkojas valsts labā.
Viņš ir Linora dēls. Kāds iemesls apstrīdēt...
Nudien, kāds gan, Bīsberij.
"Kāds gan", patiešām.
Rīt uzklausīsim princesi Rinīru un citus prasītājus.
Citus?
Piedodiet, kungi. Man jāsagaida viesi.
Vai uzliksim nodokli jaunvilnas tirdzniecībai?
Gaišība.
Ir kāda lieta, kas prasa jūsu uzmanību.
Sīr Arīk, tas būs jāatliek.
Esmu Erīks, gaišība.
Protams. Piedodiet, sīr.
Runa ir par princi. Par delikātu situāciju viņa istabās.
Tēvs?
Kas tur nāk?
Tēvs.
Tā esmu es, mans karali.
Rinīra.
Mēs ar Dīmonu.
Dīmon.
Palīdzi piecelties.
Pagājis tik ilgs laiks.
Jūrasčūska ir smagi savainots Pakāpienu kaujās.
Ko? Tu jau sen uzvarēji tajā karā.
Nē.
Triarhija atgūst spēkus.
Tās ir jaunas cīņas.
Un ir iesniegta prasība par Driftmārkas
un Jūraskoku troņa pēctecību.
Prasības?
Alisenta un Oto. Tās tagad ir viņu ziņā.
Nē, brāli, uzklausi mani.
Tev jāsaka, ka vēlies, lai Luserīss
manto Korlīsa Velariona titulu.
Vai kaut kas noticis ar Korlīsu?
Tēvs, mēs gribam tevi ar kādu iepazīstināt.
Dīmon.
Brāli.
Kas viņš ir?
Tēvs...
šis ir Īgons.
Īgons.
Un šis ir Viserīss.
Viserīss.
Tas ir karaļa cienīgs vārds.
Piedodiet. Ai, piedod.
Piedod.
Lūdzu.
Manu tēju.
-Manu tēju. -Kādu tēju? Šo?
Jā. Jā.
Jā.
Es viņu uzreiz vedu šurp.
Viņa ne ar vienu nav runājusi.
Nāc, bērns.
Kā tevi sauc?
Dajāna, gaišība.
Ja atļausiet.
Dajāna.
Glīts vārds.
Tev esot gadījušās nepatikšanas.
Es nesu princim vīnu, noliku to uz galda,
un, kad pagriezos...
Es viņu neredzēju.
Es lūdzu, lai viņš izbeidz, gaišība. Goda vārds.
Es lūdzu, ticiet man.
Paldies, ka pateici, Dajāna.
Tā nebija tava vaina.
Es tev ticu.
Tiešām?
Jā.
Bet es raizējos par to,
ko domās citi.
Tu biji divatā ar princi?
Jā, es...
Neviens cits neredzēja, kas tur notika.
-Ja kāds par to padzirdētu... -Es nevienam neteicu.
Tikai sīram Erīkam un Talijai, un tagad man.
Es ticu, ka neesi vainīga, bet citi nebūs tik saprotoši.
Viņi domās, ka mēģini apkaunot princi. Vai ļaunāk -
ka pati viņu tīši pavedināji.
Tu zini, kas notiek ar tādām meitenēm.
Man pat prātā nenāktu kādam ko teikt, gaišība.
Zvēru pie dzīvības.
Es zinu.
Mierinājumam.
Tēja, gaišība.
Lai būtu droši.
Mosties.
Īgon!
Mosties!
Māt.
-Kas atkal? -"Kas atkal?"
"Kas atkal?" Viss, ko tu spēj pateikt?
Kaut kas noticis?
Dajāna.
Kalpone.
Dievu dēļ.
Meitene, Īgon, kura skriešus no tevis aizbēga.
Tā bija tikai paniekošanās.
Nesaprotu, kāpēc viņa tā satraucās.
Padomā par savas sievas kaunu. Vai manu.
Kā tu vari tā uzvesties, it sevišķi tādā dienā?
Kādā, kas par dienu?
Tu neesi mans dēls.
Es to neesmu lūdzis.
Es daru visu, ko tu liec, un es...
es ļoti cenšos, bet ne tev, ne tēvam nekad nav gana.
Kur ir Dajāna? Viņai jāģērbj bērni.
Viņš ir ļoti pārvērties.
Mums jāapspriežas ar mestru Džerardīsu.
Varbūt viņš varētu ieteikt citu...
Princese Rinīra... un princi Dīmon.
Mūs sen nav priecējusi jūsu klātbūtne.
Nudien, gaišība.
Bet ne tik sen, lai izpelnītos jūsu sagaidīšanu.
Karalienei noteikti ir svarīgi darbi, dārgais.
Ko gan mēs zinām par valdīšanu?
Kā jūs labi zināt, es nevaldu.
Mēs ar tēvu paužam karaļa gribu un gudrību.
Un kā tieši viņš izsaka savu gudrību?
Mirkšķinot un gārdzot?
Nebrīnītos, ja viņš būtu aizmirsis savu vārdu.
Karaļa Viserīsa veselība ir kļuvusi sliktāka.
Viņš cieš lielas sāpes, un pēc mestru ieteikuma...
Ā, mestri. Protams. Tieši viņi...
līdz nemaņai dzirda ar magoņu pienu, kamēr Haitaueri silda viņa troni.
Ja tu redzētu viņu bez zālēm, gandrīz aklu no sāpēm...
Alisenta, es nešaubos, ka rīkojies līdzcietības vadīta, bet saki,
vai mestri ieteica
arī novākt Tārgārjenu heraldiku
un likt tās vietā statujas un zvaigznes?
Septiņu zīmes mūs vada nezināmā ceļā.
-Atgādina par augstāku varu. -Un kāda vara
rīt spriedīs par mana dēla tiesībām uz mantojumu?
Es un labā roka.
Bet esi droša: tēvs ir taisnīgs un liek man
aizmirst apsūdzības, kuras šodien izteicāt.
Mazāks nekā atceros.
Tas nav mainījies. Nāc, Lūk.
Redzi? Es teicu, ka tas vēl būs tepat.
Tu atvēzējies ar Kristona rītazvaigzni
un gandrīz norāvi sev galvu.
-Kas tev kaiš? -Visi uz mums skatās.
Neviens neiebilstu, ka mantoju Driftmārku,
ja...
ja es būtu līdzīgāks Linoram Velarionam, nevis Hārvinam Strongam.
Nav svarīgi, ko viņi domā.
Ļoti labi, princi. Drīz būsiet gatavs turnīriem.
Man nerūp turnīri.
Māsasdēli.
Mēģināsiet?
Atveriet vārtus!
Rāmu garu, karalien.
Mēs rīkojamies valstības labā.
Jāatzīst, ka jūtu nemieru par to, kas nāks.
Viņš var izdzīvot.
Bet mums jābūt gataviem, ka tas nenotiks.
Valsts ir baudījusi miera laikus,
par ko jāpateicas Džihirīsam un Viserīsam.
Taču kara bieds tuvojas un var sasniegt mūsu krastus.
Kad tas notiks, vai gribēsiet, lai mūsu lielāko floti
komandē bērns?
Mums, protams,
jārīkojas pavalstnieku labā.
Nākamais Paisumu pavēlnieks būs jūsu parādnieks.
Līdz ar Drifmārku visā tās varenībā.
Vecomāt.
Rīna.
Bēla teica, ka būsiet šeit.
Viņa pie jums ir uzplaukusi. Esat...
godam viņu audzinājusi.
Pateicos, princese.
Vai drīkstu parunāt ar princesi, Rīna?
Princese.
Es daudz domāju par to, kāpēc esat ieradusies.
Vai izteiksieties par vai pret sīru Vimondu.
Bet tad es sapratu.
Jūs runāsiet par labu sev.
Šī nebūs taisnīga spriešana, tas ir slazds.
Karaliene un labā roka teiks, ka mans dēls ir dzimis nelikumīgi.
Tu izrīkojies vēl nekrietnāk ar Linoru.
Vai tā nav?
Es mīlēju jūsu dēlu.
Varbūt jūs neticat, bet tā bija.
Es nepasūtīju viņa nāvi.
Un nebiju tajā līdzdalīga, es zvēru.
Man ir piedāvājums.
Atbalstiet Lūku, un saderināsim Lēnas bērnus ar manējiem.
Bēla būs Septiņu valstību karaliene.
Viņas dēli mantos troni.
Rīna valdīs Driftmārkā, un...
to mantos viņas un Luserīsa bērni.
Jūs esat dāsna.
-Vai izmisusi. -Kāda tam nozīme?
Tur tev ir taisnība.
Nozīmes nav.
Vari ar mani kaulēties,
vest līdzi manu mazmeitu, lai mīkstinātu manu sirdi.
Bet rīt nāks Haitaueru pirmais trieciens.
Viņi tevi nospiedīs uz ceļiem,
un man jāstāv vienai.
Alisenta?
Alisenta...
Nē, Rinīra, tēvs.
Rinīra.
Tā ir patiesība?
"Dziesma par ledu un uguni" - tu tici, ka tā ir patiesība?
Jā.
Īgona Sapnis...
Tu teici, ka mūsu pienākums ir vienot valsti cīņai pret ienaidnieku.
Bet, izvēloties mani, tu sašķēli tautu.
Man likās, ka to gribu.
Bet šī nasta ir smaga.
Pārāk smaga.
Mans vienīgais bērns.
Ja gribi, lai to nesu, tad aizstāvi mani.
Un manus bērnus.
Sāp.
Es zināju...
Es zināju, ka tu...
Es gribu vakariņas, Oto.
Ir rīts, gaišība.
Šovakar.
Visa ģimene sapulcējusies Sarkanajā pilī.
Es gribu, lai vakariņojam kopā.
Nesiet magoņu pienu.
Nē.
Rīkojiet vakariņas.
Lai gan galms no sirds cer,
ka valdnieks Korlīss Velarions atlabs,
esam sapulcējušies,
lai lemtu par pēctecību Driftmārkā.
Kā labā roka, es šajā un citās lietās runāju ar karaļa balsi.
Kronis uzklausīs prasības.
Sīrs Vimonds no Velarionu nama.
Karaliene.
Labā roka.
Mūsu dižo namu vēsture sniedzas pāri Septiņām valstībām
līdz Senajai Valīrijai.
Kamēr Tārgārjeni ir valdījuši debesīs,
Velarioni ir valdījuši jūrās.
Mūsu nami bija vienīgie, kas izturēja Valīrijas Postu.
Mūsu senči ieradās jaunajā zemē, zinot,
ka neveiksme nozīmētu viņu asiņu iznīcību.
Es savu mūžu esmu vadījis Driftmārkā, sargājot brāļa namu.
Es esmu Korlīsa miesīgais brālis, viņa asinis.
Manas Velarionu asinis ir tīras un neapstrīdamas.
Tādas ir arī maniem dēliem, kuru tēvs ir Linors Velarions.
Ja jums rūpētu jūsu nama asinis, sīr Vimond,
jūs neuzstātos pret likumīgo mantinieku.
Jūs runājat tikai savas varaskāres vārdā.
Jums būs iespēja runāt, princese Rinīra.
Ļaujiet sīram Vimondam izteikties.
Ko jūs zināt par Velarionu asinīm?
Es varētu pārgriezt dzīslas un jums tās parādīt,
un tomēr jūs tās nepazītu.
Uz spēles ir mana nama izdzīvošana, ne jūsējā.
Karaliene, labā roka.
Šeit runā asinis, nevis varaskāre.
Augstāk par visu es lieku sava nama un dzimtas turpinājumu.
Es piesaku tiesības kļūt par brāļa pēcteci -
Driftmārkas valdnieku un Paisumu pavēlnieku.
Paldies, sīr Vimond.
Princese Rinīra, varat izteikt prasību par savu dēlu Luserīsu Velarionu.
Ja man jāpagodina šī izrāde ar atbildi,
vēlos atgādināt, ka pirms gandrīz 20 gadiem...
Karalis Viserīss no Tārgārjenu nama, pirmais sava vārda nesējs,
andalu, roinaru un pirmļaužu karalis,
Septiņu valstību valdnieks un Karaļvalsts aizstāvis.
Es šodien sēdēšu tronī.
Gaišība.
Būs labi. Būs labi.
Es teicu, nevajag.
Lūdzu.
Lēnām.
Man jāatzīst...
ka esmu apmulsis.
Es nesaprotu,
kāpēc tiek uzklausītas prasības par jau izlemtu pēctecību.
Lielāku skaidrību
par to, ko vēlas valdnieks Korlīss,
var sniegt vienīgi princese Rinīsa.
Jā, gaišība.
Mans vīrs vienmēr ir vēlējies, lai Driftmārka caur sīru Linoru
nonāk pie viņa īstā dēla Luserīsa Velariona.
Nedz viņš par to ir šaubījies, nedz arī es, viņu atbalstot.
Turklāt princese Rinīra izteica vēlmi
salaulāt savus dēlus Džeisu un Lūku
ar Korlīsa mazmeitām, Bēlu un Rīnu.
Es šim piedāvājumam ar prieku piekrītu.
Labi, tas ir nokārtots.
Vēlreiz.
Līdz ar to es apstiprinu,
ka princis Luserīss no Velarionu nama mantos Driftmārku
un Jūraskoku troni, kļūstot par nākamo Paisumu pavēlnieku.
Jūs pārkāpjat likumu
un gadsimtu ieražas,
lai ļautu mantot savai meitai.
Tomēr uzdrīkstaties diktēt,
kas ir pelnījis saukties par Velarionu.
Nē.
Es to nepieļaušu.
"Nepieļausiet?"
Neaizmirstieties, Vimond.
Tas nav īsts Velarions,
un nav mana brāļa mazdēls.
Ejiet uz istabām. Apklustiet.
Luserīss ir mans mazdēls.
Bet jūs - nekas vairāk par Driftmārkas otro dēlu.
Jūs savā namā varat valdīt pēc patikas.
Bet mana nama nākotni jūs nelemsiet.
Mans nams izturēja Postu
un vēl tūkstoš citu pārbaudījumu.
Un, pie visiem dieviem,
es neļaušu to iznīcināt,
izdabājot šim...
Pasaki.
Viņas bērni
ir bastardi!
Un viņa
ir padauza.
Jūs...
samaksāsiet ar savu mēli.
Lai patur savu mēli.
-Atbruņojiet viņu! -Nevajag.
-Sauciet mestrus! -Tēvs?
Lūdzu, dārgais, ieņem kaut ko pret sāpēm.
Nē, es negribu aizmiglot prātu.
Man viss jāvērš par labu.
Mirstīgās atliekas rīt būs gatavas atgriezties Driftmārkā.
Atstājiet viņu Kluso māsu rokās.
Lūkoties nāves vaigā nav laba zīme.
Svešinieks mani apciemojis vairāk reižu, nekā spēju saskaitīt.
Ticiet man,
viņam nerūp - manas acis ir aizvērtas vai vaļā.
Tu par maz dzer.
-Tu dzer vairāk nekā Brāvosas jūrkungs. -Es dzeru tieši tik, cik vajag.
Cilpa jau savilkusies, bet viņi liek gaidīt veselu mūžību.
Kāds prieks
redzēt jūs visus kopā.
-Sāksim ar lūgsnu? -Jā.
Lai Mātes mīlestība uzsmaida šeit sanākušajiem.
Lai Kalējs sakausē saites, kas ilgi bijušas sarautas.
Un Vimondam Velarionam lai dievi dod mierīgu atpūtu.
Šķiet, mums ir iemesls svinībām.
Mani mazdēli Džeiss un Lūks
precēs savas māsīcas Bēlu un Rīnu,
vēl ciešāk stiprinot mūsu namu savienību.
Pacelsim kausus par prinčiem un viņu saderinātajām.
Lai dzīvo!
Lieliski, Džeis, beidzot varēsi pārgulēt ar sievieti.
Pacelsim kausus arī par princi Luserīsu,
nākamo Paisumu pavēlnieku.
Priekā!
Tev izdosies!
Domājams, tu zini, kā tas darāms.
Vismaz aptuveni. Kur bāzt daiktu, un tā tālāk.
Lai paliek, brālēn.
Vari tēlot ākstu, ja vēlies, bet manas saderinātās priekšā valdi mēli.
Mana sirds gan priecājas,
gan grimst skumjās,
redzot jūsu sejas pie šī galda.
Jūs esat mani dārgākie tuvinieki,
kas gadiem ejot cits citam kļuvuši tik sveši.
Mana paša seja
vairs nav tik pievilcīga.
Ja vispār tāda bijusi.
Bet šovakar
es vēlos, lai redzat mani tādu, kāds esmu.
Ne tikai karalis,
bet jūsu tēvs.
Jūsu brālis.
Jūsu vīrs.
Un jūsu vectēvs.
Kurš, kā rādās,
vairs ilgi nepaliks starp jums.
Izdzīsim rūgtumu no savas sirds.
Kronis nebūs stiprs,
ja Pūķa nams paliks sašķelts.
Nolieciet malā savas nesaskaņas.
Ja ne kroņa dēļ,
tad par prieku šim vecajam vīram,
kurš jūs visus tā mīl.
Es vēlos pacelt kausu par Viņas gaišību karalieni.
Es mīlu savu tēvu.
Bet neviens nav viņu balstījis
nelokāmāk par viņa sievu.
Viņa rūpējas par viņu
ar nerimtīgu uzticību, mīlestību un cieņu.
Par to es esmu viņai pateicīga.
Un lūdzu piedošanu.
Jūsu laipnie vārdi mani aizkustina.
Mēs esam mātes...
un mīlam savus bērnus.
Mums ir vairāk kopīga, nekā gribam atzīt.
Es ceļu kausu par jums un jūsu namu.
Jūs būsiet laba karaliene.
Man...
man žēl, ka tev jāpiedzīvo tāda vilšanās.
Bet, ja kādreiz gribi zināt,
ko nozīmē patiesa bauda, dod man ziņu un...
Džeis.
Par princi Īgonu un princi Īmondu.
Mēs neesam tikušies daudzus gadus,
bet man ir siltas atmiņas par mūsu bērnību.
Es ceru, ka būsim sabiedrotie un draugi.
Par jūsu labo veselību, dārgie tēvoči.
Un arī par tavu.
Sargies no briesmoņa zem dēļiem.
Ļoti labi, manu zēn.
Gribu pacelt kausu par Bēlu un Rīnu.
Viņas drīz precēsies.
Nav tik ļauni, lielākoties viņš neliekas ne zinis.
Izņemot dažas reizes, kad ir piedzēries.
-Labi. -Lai spēlē muzikanti.
Piedodiet.
Sardze!
Pēdējais tosts.
Par maniem māsasdēliem
Džeisu,
Lūku
un Džofreju.
Visi trīs ir izskatīgi, gudri...
stipri.
-Īmond. -Lūdzu.
Tukšosim kausus
-par puišiem, kas stipri kā Strongi. -Nedomā to atkārtot!
Kāpēc? Es jums glaimoju.
Vai tad jūs neesat stipri?
-Džeis! -Īgon, diezgan!
Kāpēc tu tā teici visu priekšā?
Es tikai pateicu, ka lepojos ar savu ģimeni, māt.
Bet šķiet, māsasdēli par savējo nav tik augstās domās.
Viss, viss!
Dīmon...
Ejiet uz istabām. Visi, ejiet. Tūlīt pat!
Rinīra...
Domāju, ka mums jāatgriežas Pūķakmenī.
Tu tikko atbrauci.
Es aizvedīšu bērnus.
Pati...
atgriezīšos ar pūķi.
Mūs ar karali tas priecētu.
Rādās, vakars pilī bijis aizraujošs.
Jā, kundze.
Nāc nu. Nāc.
Tā.
Tā būs labi.
Piedod.
Tu jautāji,
vai ticu, ka tā ir patiesība.
Kas ir patiesība, mans karali?
Tu neatceries?
Īgons.
Mūsu dēls?
Viņa Sapnis.
"Dziesma par ledu un uguni".
Tā ir patiesība.
Tas, ko viņš redzēja ziemeļos.
Apsolītais princis.
Es nesaprotu, Viserīs.
Princis...
Princis Īgons?
Kas apvienos valstību pret aukstumu un tumsu.
Tā esi tu.
Tu esi izredzētā.
Tev tas jāizdara.
Es saprotu, mans karali.
Pietiek....
Mīļotā.