Kāda runa!
Derek! -Jauki. Ārprāts!
Labais. -Tik silts!
Esi nomodā? -Tagad tu.
Tava kārta.
Es gāju pagājušo reizi.
Tu izliecies? -Uzmani galvu!
Vai nevari aiziet? -Ak dievs!
Mīlu. -Jā.
Pajoliņš!
Netrāpīji.
Džimij!
Sveika, Liza! Es pa jokam spēlēju klavieres.
Kā tev klājas?
Lieliski, paldies. Kas, pie velna, tev kait?
Ir vēls, ja? -Ir 3.00 naktī.
Atvaino! Tas ir šausmīgi. Es esmu šausmīgs.
Mēs būsim klusāki. Es viņām pateikšu.
Ei, būsim klusi. -Labi. Manis pēc.
Kas tajā bļodā, Džimij?
Tikai kliņģerīši. -Otrā bļodā.
Adderall.
Varbūt pretsāpju zāles. -Varbūt?
Jā, noteikti pretsāpju zāles. Zini ko? Pagriezīšu klusāk.
Mūziku izslēdz!
Izslēgšu mūziku. Tā jau es teicu.
Nē.
Zinu. Billijs Džoels ir karalis, bet mums jāizturas ar cieņu.
Kur ir Alise?
Viņa ir augšā. Viņa guļ.
Tiešām? Klusākai jābūt man?
Kas šīs par meitenēm, Džimij?
Manas draudzenes.
Vai viņas ir ielenes? -Diez vai.
Tu viņām samaksāji?
Vēl ne.
Ei, dāmas, panāciet! Gribu jūs iepazīstināt ar draudzeni.
Viņu peldkostīmi izskatās pēc apakšveļas, bet tie ir peldkostīmi.
Labi, ka pateici.
Čau! Esmu Kiāra. Kā sauc tevi?
Par to nesatrauksimies! -Tā ir Liza.
Un, Liza, tā ir...
Sāra. -...Sāra.
Skaidrs.
Mēs nu liksim punktu. -Labi.
Ei, liksim punktu! Liza grib, lai liekam punktu.
Arlabunakti, Liza! -Arlabunakti, Kiāra! Arlabunakti...
Sāra. -...Sāra.
Arlabunakti, Džimij!
Ei, Liza!
Man žēl.
Es zinu.
Tā. Aiziet!
Atā! -Atā, Džimij!
Atā! -Tas bija jautri.
Sveika!
Šorīt agri esi augšā.
Paldies.
Tavas uzbriedinātās auzu pārslas.
Atvaino, ja naktī neļāvu tev gulēt.
Alise!
Atkal vecā dziesma, vecīt.
Vecīt?
Liza mani aizvedīs.
Ei, vai pateiksi viņai... Labi, atā!
DEGVIELA
Bļ...
Bļāviens!
Vācies malā! -Ej dirst!
ROUDSA KOGNITĪVI BIHEIVIORĀLĀS TERAPIJAS CENTRS
POLS ROUDSS DŽEIMSS LĒRDS - GABRIELA EVANSA
Ak vai! Ar jums viss kārtībā?
Jā. Piedod, ka nokavēju.
Stīven, kas tevi šodien nomāc?
Atvaino! Kā iet, Džimij?
Sveika, Gabij!
Kas tagad notiek?
Runa ir par manu māti.
Atkal.
Es gribu, lai kaut reizi es varētu nodzīvot visu dienu tā,
lai neviens agresīvi nemēģinātu padarīt manu dzīvi grūtāku.
Vienkārši ik reizi, kad tieku vaļā no vienas apmātības,
parādās kāda cita apmātība, ja?
Kāpēc es vienmēr satiekos ar seklām meitenēm?
Es nevaru ar viņām izveidot saikni.
Šoreiz tā bija mana vaina. Es aizmirsu veikalā saulesbrilles,
un viņš bija tik nikns, ka jābrauc atpakaļ.
Stulbais barista! Neprasi, lai nosaucu pa burtiem "Dens".
Izrādās, ka veikalā tās nebija.
Tās bija man uz galvas.
Vai es būšu viens?
Vai būšu ļoti veiksmīgs vīrietis, kas dzīvo viens pats?
Es nespēju negrauzt nagus, ja tie nav vienādi.
Un kā lai tie jebkad būtu vienādi? Tas ir vājprāts.
...kas ir laipna, kas ir gudra.
Kad augu, biju viņas prieka zēns.
Nu, viņām jābūt seksīgām.
Bet dažreiz viņa ir tāda maita, ka nevaru izturēt.
Kā tas liek tev justies?
Kā iestrēgušai. -Iestrēgušam.
Jūtos iestrēdzis. -Es neesmu prieka zēns.
It kā es būtu apburtajā lokā.
Vairs neceru būt laimīgs.
Abi zinām, ka nekas nesanāks.
Un viņš nebeidza un nebeidza runāt par to, cik esmu stulba.
Tu neesi stulba, Greisa.
Viņš teica: ja man nebūtu smuki pupi, es nevienu neinteresētu,
tāpēc tas ir gandrīz jauki.
Tas nav jauki. -Zinu, bet viņš mani mīl.
Pietiek! Greisa, mēs to darām jau divus gadus.
Divus tavas dzīves gadus.
Nekad, redzot puisi sievietei sakām,
ka viņa ir stulba, bet, par laimi, viņai ir smuki pupi,
neesmu nodomājis: "Viņi noteikti viens otru mīl."
Tu man nemitīgi stāsti, cik viņš ir lielisks. Es viņu redzēju.
Nemaz tik lielisks nav. Muskuļi par lielu.
Krekls par ciešu. Nevienam tas nepatīk. Tas ir pretīgi.
Un kāds bija tas vārds? Kāds bija tas vārds? Tas vārds.
Nezinu, par kādu vārdu jūs runājat.
Derglis! Viņš ir derglis.
Viņš ir derdzīgs derglis.
Derdzīgs gan iekšēji, gan ārēji.
Atvainojiet! Es nesaprotu, kas tagad notiek.
Jo es runāju un...
Greisa, tavs vīrs ir emocionāli vardarbīgs.
Viņš to necenšas mainīt. Pat nedomā to darīt.
Viņš iedvesis tev domu, ka neko labāku nedabūsi. Tā nav.
Ej prom no viņa!
Tas nav tik vienkārši.
Tas ir tik vienkārši. Bērnu jums nav.
Brauc pie māsas uz Vankūveru!
Bet tad... -Citādi vairs nebūšu tavs psihoterapeits.
Klau... -Labi.
Labi.
Es to izdzeršu Esmu izslāpusi
Par ko tu domā, Pol?
Pārāk daudz ūdens. -Tā, paskaties uz mani!
Āda ir SPV. Spirgta pēc velna.
Ja dienā vienu tādu izdzeru, manas migrēnas ir prom,
sliktais celis nu ir labais celis, pret draugiem un ģimeni esmu jaukāka.
Tas jādara arī tev. Vai zini, cik procentu no tevis ir ūdens?
Es zinu, cik procentiem no manis tas ir pie kājas.
Tā, nu runā dehidratācija.
Čau! -Čau, puika!
Kā iet? -Normāli.
Ir normāla diena, normāla diena.
Pavadu to normāli. Zini, par ko es domāju, Pol?
Vai par to, ka pavadi to normāli?
Ko? Par ko tu domā?
Vai jūs kādreiz tā sadusmojaties uz pacientiem,
ka pēkšņi gribat viņus...
tā kā sapurināt?
Mēs viņus nepurinām.
Nē, es zinu. Es viņus atbalstu.
Tiešām. Saku:
"Nu taču, sačakarētais cilvēk! Tu vari mainīties."
Un tad viņi nekad to neizdara.
Līdzjūtības nogurums. Mēs visi to piedzīvojam.
Jā.
Uzdodam jautājumus, klausāmies, nenosodām
un nerādām tādu seju.
Atvaino! Vienkārši... Klau, mēs zinām, kas viņiem būtu jādara.
Kāpēc? Tāpēc, ka tas ir vienkārši.
"Man kļūst skumji, kad es to daru." Tad varbūt to nedari!
Mēs atbildi zinām.
Vai tev nekad nav gribējies, lai viņi to izdara?
Lieliska doma! Atņemsim viņiem patstāvību
un jebkādu iespēju, ka viņi sev varētu palīdzēt paši, ja?
Un kļūsim par ko - par psiholoģiskās modrības komitejas locekļiem?
Ak dievs!
Saklausu sarkasmu,
bet tas izklausās superīgi.
Ko tu izdarīji?
Es neizdarīju... Es neko neizdarīju.
Ū, nu tu dabūsi!
Nesaki: "Ū!" Klau, esmu iestrēdzis.
Tas viss. Es tikai cenšos visu sapurināt.
Iedomājos parunāt par to ar jums.
Laiks beidzies. Man jāiet, jo nu man ir pacients.
Tev pulksteņa nemaz nav. -Ej ratā, Gabij!
Skaidrs. -Ceru, ka visiem būs laba diena,
jo ar šo es tikšu galā pēc priekšrakstiem.
Arī Virdžīnija Vulfa mēģināja noslīcināties.
Nu beidz, Pol!
Piedrāzt!
Ei, Džeibon!
Uz kurieni dodies?
Grasījos doties mājās.
Šī nav mana labākā diena, tāpēc ieiešu vannā.
Aiznesu pie vannas televizoru, lai skatītos filmas.
Forši. Tu dzīvo kā sapnī.
Man prieks par tevi. -Tas ir vareni. Jā.
Tad man jāatceļ nosūtījums pie tevis?
Nieks vien.
Jauns karavīrs, strādājis ārvalstīs, demobilizējies pirms sešiem mēnešiem.
Viņu gan ik pa laikam arestē par uzbrukumiem, un vecāki ir noraizējušies.
Tas nav nieks vien. -Nu beidz!
Šodien esmu pieņēmusi kādu tūkstoti pacientu, un tevi es aizstāju visu laiku.
Es tiešām esmu sadomājies par savu vannas filmu.
Neesmu redzējis Viens pats mājās.
Blenzīsi uz mani, līdz pieņemšu pareizo lēmumu?
Nu labi. -Jā.
Ko tu dari?
Nuja. Sapratīsi vēlāk.
Tev patiks, vecīt.
Šon!
Atvaino! Te ir daudz papīru.
Varbūt mēs varētu sākt ar to, ka izstāsti, kāpēc, tavuprāt, esi te.
Kautiņš bārā, tiesas nozīmēta dusmu terapija, bla, bla, bla.
Tātad... tie bija trīs "bla"?
Kas tieši notika?
Tas pats, kas vienmēr. Kāds pielīda par tuvu.
Es neizturēju.
Viņš uzgrūdās manam plecam, it kā teiktu: "Ej galīgi!"
Viņš teica: "Ej galīgi!"?
Nu, nepateica. -Sapratu.
Tātad tas bija kā mājiens - "ej galīgi!". Es tos neciešu.
Tu tagad tā dari? -Varbūt.
Skaidrs.
Klau, vecīt, tas tiešām nav nekas tāds.
Iesaistījos dažos bāra kautiņos. Tika izsaukta policija, un...
Jūs žāvājaties? Tikko nožāvājāties? -Nē.
Ko es te vispār daru, vecīt? -Tā, klau, es tiešām žāvājos.
Atvaino! Tas nav ne tevis, ne tava stāsta dēļ.
Lūdzu, turpini!
Manis pēc, vecīt. Vai varu iet?
Jā. Protams.
Atvaino!
Bļāviens!
Sveiki!
Ak kungs, Tija. Cik pretīgi!
Tev ir problēma. Tu zini?
Man bija gara diena. Tā es atslābinos.
Tavai zināšanai - es varu uzveikt jebkuru no viņiem.
Ja? -Jā. Ja noteikumu nav,
es kniebšu.
Nē! Man neknieb!
Beidz! Paliec, kur esi.
Nē, kniebt nedrīkst. Neknieb!
Es ne... Kniebiens! -Beidz!
Labi.
Esmu tik stiprs!
Liekas - nokrakšķēja riba. -Ak nē!
Džimij!
Jā. -Ak dievs!
Rokā esi. Ko tu darīsi?
Čau! -Čau!
Cik stāvs tas ir? -Tas kalns?
Stāvs. -Tiešām?
Jā, diezgan stāvs. Un tad viņi lec no klints lejā.
Velns! Laidiet vaļā!
Sveika!
Tu esi manos krūmos. -Tie ir ļoti labi kopti.
Topiāriji? Vai tā tos sauc?
Es tiešām nezinu, Džimij. Tos kopj kāds puisis.
Kā iet Alisei?
Kā jūties, Alise?
Viņa jūtas labi. Ir pabarota un mājasdarbu izpildījusi.
Nupat bija uz futbola treniņu. -Sācies futbols?
Jā, sācies futbols, un viņai tas padodas.
Atvaino, man jāpajautā: vai tāds tu būsi vienmēr?
Es nezinu.
Labi.
Tu neesi ēdis. Es tev ko uzlikšu.
Ko tu dari? Ej taču uz durvīm!
Ak dievs! -Jā. Esmu tā kā iestrēdzis.
Alise, sveika! Kā tev šodien gāja? Vai...
Parunāsim vēlāk.
Paldies.
Vai tā ir baltā gaļa vai... -Nopietni?
Nav svarīgi. Man patīk. -Džimij, Alise ir lieliska.
Un pavisam drīz
viņa būs prom koledžā un tu vēlēsies,
kaut nebūtu visu tā sačakarējis, ka viņa negrib te atgriezties.
Šķiet - esmu to jau izdarījis. -Nu, tad jau neko.
Savācies, vecīt!
Nu taču!
Džimij! -Sveiks, Derek!
Domāju - ar bērniem man vairs nebūs jānoņemas, tāpēc paldies.
Nav, par ko. Ei, Derek, vakariņas tev garšos.
Tās ir lieliskas. -Ja kaut kas būs atlicis.
Es atbalstu saiknes atjaunošanu ar Alisi.
Nepārspīlē! Tas nepalīdzēs.
Nezinu. Omlete viņai garšo, tāpēc domāju - palīdzēs.
Vari droši man zvanīt rīta agrumā
un teikt, ka man nav taisnība.
Tāpēc jau es te esmu.
Es tiešām novērtēju...
Jā... Nē, labi. Man jāiet. Atā!
Stulbenis.
Ei, tev ir rīta treniņš? Futbolā, kas ir sācies?
Svaru zāle. Vari nemaz nestāstīt.
Forši. Ei, es gatavoju tev omleti, jo treniņi prasa olbaltumvielas.
Man pietiks ar auzu pārslām.
Tā ir gandrīz gatava.
Atā!
Prieks, ka atgriezies. -Man nebija izvēles.
Pateicu tētim, ka jūs esat tizls,
bet mamma teica, ka nezina, ko vēl lai dara, un atkal sāka raudāt.
Tāpēc te nu es esmu.
Tev taisnība. Pagājušo reizi, kad te biji, es uzvedos tizli.
Es tiešām uzvedos tizli.
Bet gribu, lai zini: parasti es strādāju ļoti labi.
Tam jābūt izslēgtam. Atvaino!
Uz šo man jāatbild. -Nu protams, ka jāatbild.
Greisa, čau!
Es to izdarīju. Es viņu pametu.
Esmu pie māsas.
Es ar tevi ļoti lepojos.
Klau, tagad es nevaru runāt, jo man ir pacients.
Jā, viņš uz mani draudīgi lūr.
Draudīgi lūr? Kas - es kāds Ice Cube?
Es tev atzvanīšu. Apsolu. -Labi.
Vienkārši... Paldies, Džimij.
Labi. Atā!
Velns, jā, dritvaikociņ!
Tā bija sieviete, kam palīdzēju. Ja? Un kā vēl palīdzēju.
Nu labi. Kāpēc jūs to stāstāt man?
Es stāstu, jo gribu, lai dod man vēl vienu iespēju.
Tā, klau, būšu godīgs.
Pagājušo reizi, kad te biji, es droši vien biju sakaifojies. Un piedzēries.
No iepriekšējās nakts. Man tagad ir grūts posms.
Bet klau, Šon, mums ar tevi ir jārunā par šo.
Tas nav cilvēks, ar kuru bārā drusku sakāvies.
Tas ir cilvēks, kuru tu siti un siti vēl tad,
kad viņš jau bija atslēdzies.
Tā ir?
Jā, tā ir.
Nu, kas tevi uzvelk?
Jebkas. Viss.
Kāds, kas man uzgrūžas.
Kāds, kas pasaka ko riebīgu.
Kāds, kas nepareizi elpo.
Kad tas notiek, es salūstu. Un tad viss kļūst balts.
Es pat nesaprotu, kas notiek, līdz viss ir beidzies.
Vai...
Vai varat to apturēt?
Nezinu.
Ko, pie velna, es te daru?
Tu man uzticies, Šon?
Nē taču. -Nav svarīgi.
Esmu psiholoģiskās modrības komitejas loceklis.
Kas?
Sameklēsim kādu, ko tev piekaut. -Pag, ko?
Kur, ellē, jūs ejat?
Jauktā cīņas māksla? Jums patīk?
Man? Nē. Tas ir superbīstami.
Sveiki! Mans draugs Šons gribētu patrenēties.
Tā, Šon, tu vari.
Neizrādi viņam, ka mums bail.
Skaties uz viņu! Uz mani neskaties! Viņš tikai mēģina tevi apčakarēt.
Jā. Aiziet!
Tieši tā. Sadod viņam! Sadod!
Jā.
Velns, viņš izmanto kājas.
Šon, viņš izmanto kājas.
Varu derēt, ka viņš tā darīs vēl.
Es zinu. -Liec lietā dusmas!
Viņš bija ļoti ātrs.
Tiešām ļoti ātrs. Bet liekas - pēdējā raundā viņam sadevu.
Skaidrs.
Ja turēsi to pie lūpas, būs mazāks tūkums.
Patīkami.
Šon, es izlasīju tavu lietu.
Tavs laiks ārvalstīs ir traumu un vardarbības pilns.
Visa tā vardarbība joprojām ir tevī un cenšas izlauzties laukā.
Tas, kam pretojies, neizzudīs. To teicis Karls Jungs.
Man laikam likās: ja varēsi piesist kādu,
kuru tas neuztrauc,
varbūt beigsi dauzīt tos,
kuri bārā vai citur nepareizi elpo.
Tas nekas.
Tad sāksim pētīt, kas zem tā visa slēpjas.
Domājat - izdosies?
Noteikti.
Labi.
Vai arī tava asinskāre pieaugs un tu kļūsi divtik bīstams.
To mēs redzēsim.
Kas, ellē? Asinskāre? Sasodīts!
Velns! Nāc, mums jātinas prom.
Kas viņš ir?
Mans labākais draugs Braiens.
Lūdzu, nāc līdzi! Iekniebšu. -Jā, eju.
Jūs zināt, ka esat sagājis sviestā?
Ne vairāk kā tu. -Tā gan.
Tu liki viņam kauties? Tiešām?
Tu piespiedi melnādainu jaunieti kauties, lai gan jau tā valda aizspriedumi.
Es saprotu, ka tas ir traki,
bet viņš sāk man uzticēties. Tāpēc - ko domā?
Ak dievs! Es domāju, ka šī ūdens pudele izskatās kā manas pudeles bērniņš.
Jā.
Ei, vai šādu Pols, tavuprāt, pieņemtu?
Lasīju, ka cilvēkiem ar Pārkinsona slimību ir tendence dehidrēties,
tāpēc domāju - nolikšu to viņam uz galda.
Tas ir mīļi. Tas...
Arī ļoti uzmācīgi, kas laikam ir tava firmas zīme.
Paldies.
Klau, kāpēc neatbildi uz manu jautājumu?
Tāpēc, ka tā Šona padarīšana ir tik neētiska,
ka jūtos kā līdzdalībniece tāpēc vien, ka tevī klausos.
Tāpēc es koncentrēšos uz savu padarīšanu,
nevis uz to, kas nu, ellē, tas ir.
Man vajag, lai par mani priecājies.
Tiešām.
Labi, ka tevī atkal ir dzirkstele.
Bet... nu, nu!
Nu, nu, Džimij!
Labi. Aiziet!
Ve...
Šahs un mats, vecīt. Šahs un mats. Izbeidz!
Nu es saprotu.
Velns!
Ārprāts, Pol. Pārbiedēji.
Apsēdies, Džimij!
Vai tā būs jautra saruna?
Tikko pa telefonu runāju ar Šona tēvu.
Dēls no vizītes pie tevis esot atnācis ar nolauztu zobu.
Tātad jautra šī saruna nebūs.
Tev ne.
Šķiet, viena lieta noveda pie otras.
Es nebūtu licis Šonam cīnīties,
ja es jau nebūtu piespiedis Greisu pamest vīru.
Ko? Acumirkli! Tu...
Tu... Ko tu izdarīji?
Nē, viss ir labi. Viņa ir izbraukusi no valsts. Viņa ir starā.
Šķiet, teicu, lai apsēdies.
Es teicu: ja apsēdīšos, būs sajūta, ka man ir nepatikšanas.
Tev ir nepatikšanas.
Pol, domāju: ja mazliet sasmērēju rokas, es varu cilvēkiem palīdzēt.
Ei, iejūties uz mirkli manā ādā! Vai tu sev uzticētos?
Atbilde ir "nē".
Nu, tu neļāvi iejusties tavā ādā, ja?
Tūlīt.
Tu laikam smejies.
Džimij, atvaino, ka vienmēr pret tevi esmu tik stingrs.
Tas ir tikai tāpēc, ka tevi no sirds mīlu.
Es tā nerunāju.
Klau, puika, es par tevi uztraucos.
Es saprotu.
Es saprotu, ka šogad esmu bijis ne visai labs.
Man šķiet - esmu ko atklājis...
Ja tikai tu ļautu man turpināt.
Vai tu vispār centies būt piesardzīgs?
Vai arī tu vienkārši sagrausi savu karjeru un aizrausi mani sev līdzi?
Jāmet monēta.
Atvaino, Pol! Tas bija muļķīgs joks. Es sap...
Ei, vai vari man dot desmit sekundes klusuma
un ļaut par to padomāt?
Jā. Katrā... Protams, Pol.
Tas mums abiem dos iespēju... -Varam sākt tagad?
Vai tas bija vaļā visu laiku?
Vienkārši aizveries!
Labi.
Pazūdi no šejienes!
Pag, šis ir mans kabinets.
Tas prasīja vairāk laika, nekā vajadzētu.
Nesaprotu, ko tu no manis gribi.
Kas tevi iepriecina?
Zili slašiji.
Mani arī.
Bet nopietni - kad tu pēdējo reizi biji priecīgs?
Ik reizi, kad atceros, ka esmu bijis priecīgs, es uzvelkos, jo...
es redzu, kā man ir tagad, un zinu, ka tas laiks ir pagājis uz neatgriešanos.
Jā, es zinu, kā jūties.
Ejiet galīgi! -Jāiet galīgi.
Man nomira sieva.
Jā, viņa... gāja bojā autoavārijā.
Pēdējoreiz, kad tikāmies, mēs strīdējāmies,
tāpēc tas bija diezgan skarbi.
Dažreiz pie manis atnāk tiešām lieliskas atmiņas par viņu.
Parasti kaut kāds muļķīgs sīkums.
Un, kad es atgūstos, es...
Bez viņas te ir briesmīgi.
Bet es ceru, ka reiz spēšu viņu atcerēties un tā nejusties.
Vai jums tas man būtu jāstāsta? -Noteikti ne.
TIK APJAUTĀJOS - VISS LABI?
ES AR MĀSU UZ VIŅAS TERASES
Sveiks, Džimij! -Ei, labrīt, Derek! Kā iet?
Staidzinu suni, kuru negribēju. -Mana paciente pārcēlusies pie māsas.
Izklausās, ka mums abiem diena sākusies lieliski.
Pārāk lēni.
Ei, viņa ir piecēlusies.
Nopirku svaigas mellenes tavām rīta auzu pārslām,
jo zinu, ka tev auzu pārslas patīk.
Kaut patiesībā nevienam tās nepatīk, jo garšo pēc slapja papīra.
Mums nav jārunā,
bet varbūt vienkārši apsēdies un paēd brokastis.
Es skatīšos uz otru pusi.
Ei, neesi redzējis manu sporta kreklu? -Esmu.
Es tev to izmazgāju.
Ar to, ko tu dari, nepietiek.
Tu tik ilgi izturējies tā, it kā tas būtu noticis tikai ar tevi,
bet tas notika ar mums.
Tas notika ar mani.
Un es centos tikt ar to galā pati, jo cits nekas neatlika.
Tāpēc nedomā, ka ar mellenēm un krekla mazgāšanu pietiek,
lai es tev to visu piedotu.
Tev kāda problēma?
Sveiks, vecīt!
Viņam nevajadzēja man uzgrūsties.
Viens čalis man uzgrūdās, kad gāju garām. Uzgrūdās manam plecam.
Kas notika? -Es pateikšu, kas notika.
Es ieskatījos viņa resnajā, stulbajā sejā, un es to redzēju.
Es redzēju, kā viņu piesitu. Tas bija skaisti.
Un tad es aizgāju prom.
Klau, vecīt, es piezvanīju, jo gribēju aprunāties, ja?
Esat mans psihoterapeits.
Es tagad nesaprotu, ko lai daru.
Vienkārši... Es nezinu.
Jā. Jā!
Veseli divi, bļāviens!
Ko, pie velna, jūs darāt? -Svinu. Šon, tā ir uzvara.
Tu kaut kādu kretīnu nenositi. Tas ir progress.
Klau, cilvēks drīkst būt dusmīgs. Es esmu dusmīgs visu laiku.
Tev izdevās. Nu, svinēsim!
Gribi palēkāt? -Nē.
Vai sagrūsties ar krūtīm? -Nē, iztikšu.
Nu taču!
Jā. Lieliski.
Jā! Esi izsalcis? Es esmu.
Jūs esat pilnīgi jucis. -Nu! Nē, vecīt. Tikai uzvilcies.
Gribi vakariņas? -Skaidra lieta.
Jums nav jāpabaro bērns?
Jā, viņai... Vispār viņai ir futbola spēle.
Kāpēc tad neesat tur?
Velns! Tāpēc, ka piezvanīju es?
Nē, tāpēc... Tāpēc, ka esmu šausmīgs.
Pie velna! Braucam!
Labi.
Nu taču!
Nolādēts! Mēs nepaspēsim. Tā sākas pēc 10 minūtēm.
Kāpēc te ir tik daudz mašīnu?
Vai spēles dēļ?
Jā, vidusskolas meiteņu futbola spēles dēļ.
Nuja.
Atvainojiet!
Šon, uzmanies!
Ei!
Atlikuši tikai trīs kilometri. Aizskriesim!
Jūs atstāsiet mašīnu te?
Esmu baltais no Pasadīnas.
Poliči droši vien to aizvedīs uz manu māju. Ejam!
Tas noteikti ir jauki.
Centies neatpalikt!
Esmu tepat aiz tevis!
Jūs to varat.
Tā.
Ko nu? Mana kāja.
Mani rieksti! Šitā sāp rieksti.
Tā.
Nē.
Esam gandrīz klāt. Redzat to? Mēs ejam uz turieni.
Jūs to varat. Kurš to var?
Vienkārši ej, vecīt! -Labi. Sekojiet man! Aiziet!
Vecīt! -Es nevaru.
Neesmu trenējies jau gadu. Viņai būs vienalga.
Nē, nebūs vis.
Ķerieties pie rokas!
Gatavs? Pabeigsim! Jūs to varat. -Jā.
Nu tā. Izdevās.
Ticēšu tev uz vārda. Man jau rādās halucinācijas.
Čau! Kaut ko nokavēju? -Tikko sākās.
Tā. Tikko sākām. Viss kārtībā. Tikko sākās.
Esmu te.
Jā!
Labi. Jā. -Redzēji?
Aiziet, Alise!
Sarauj, Alise!
Viņai padodas, vecīt. Jā. -Jā, tā ir.
Viņa ir laba meitene.
Sveiks, vecīt!
Tu pateici sievai, lai mani pamet?
Vai par to es tev maksāju?
Necelies, sūdabrāli!
Gribi norauties?
Šon, man viss labi.
Šon, nē. Viņš ir zemē. Šon, ej nost!
Lūdzu! Man viss labi, Šon. -Tu, stulbais...
Lūdzu, viņam pietiek. Beidz!
Kāds palīdziet!
Ei, kāds palīdziet! Ei! -Laidiet! Nost no manis!
Es to kautiņu nesāku. -Labi. Aiziet! Uzmaniet galvu!
Sveika!
Paldies, ka atnāci uz spēli.
Es būtu atnācis agrāk.
Vienkārši...
Jā, tu esi ļoti līdzīga savai mammai.
Tulkojusi Inguna Puķīte