Свързахте се с Грейс. Оставете съобщение.
Грейс, здравей. Пак е Джими. Но ти знаеш, нали?
Затова не ми вдигаш.
Обади ми се, чу ли? Чао.
Здрасти, Дерек.
Добро утро, Джими.
Какво правиш?
Сутрин Лиз окупира банята и понякога излизам да пикая отвън.
Не е лошо начало на деня да пикаеш в дъжда.
Даже е страхотно.
Вятърът явно духа от изток.
Чух, че си ходил в бара с корнхоула.
Супер ли беше? - Биваше. Пиячка и посредствена храна.
Две маси за корнхоул. - Две? Жестоко!
Дерек, пак ли пикаеш отвън?
Не, лафя си с Джими.
С намигването прекали. - Орлов поглед имаш.
Той още ли ми се сърди? - Не, всичко е наред.
Добре. И спри да опикаваш цветята.
Само ги поръсих. - Престани.
Съвсем лекичко.
Бейгъли за извинение. Не исках да те изпортя.
Мислех, че Пол знае, че Шон живее тук.
Да, яко ме прецака.
Не ти се сърдя, но ме прецака.
Не се сърдя. Но, да, прецака ме.
Съжалявам.
Не обичам да създавам проблеми незаслужено.
А когато е заслужено? - Обожавам!
Не се тревожи, Пол бързо ми прощава. Ще му мине.
Хубаво. Чао. - Обаче ме прецака!
Разбрах.
И аз ще се радвам да те видя.
Ела в кабинета и оттам ще отидем у нас.
Добре, до скоро. Чао, миличка.
Коя е "миличката"? Някое секси парче?
Дъщеря ми.
Пардон.
Тя има ли си някого? Понеже след развода
съм решила да пробвам разни нови неща.
Шегувам се. Опитвам се да те сконфузя.
Удава ти се. - Благодаря. Сега се качвай.
Ще пуснеш ли готината песен?
Откъде да започнем? - Защо тук? Можеше да говорим вкъщи.
Шон...
Тефтерът ми е тук.
Каза ли на вашите, че съм те приютил?
Не. Ако им кажа, ще си извадят погрешни изводи.
Да, странно е, признавам.
Трябва да отбележа, че изгледаш по-ведър и зареден с енергия.
Да задълбаем? - Не.
Извинявай, аз съм виновен, че прозвуча като въпрос.
Обърках интонацията. Да задълбаем.
Изобщо не сме говорили за службата ти в Афганистан.
Няма да лъжа, Джими, чувствам се чудесно.
Защо да прецакваме нещата?
Това ми е работата. Прецакването ми е специалност.
От Университета за вмешателство в чуждия живот.
Всъщност е колеж. Спирам дотук.
Не може вечно да отбягваме темата.
Не сега.
Добре.
Благодаря. - Ще стигнем дотам. Няма да те насилвам.
Ще се видим вкъщи.
Здравей, аз съм Габи. Терапевт съм тук.
Първо те изпратиха при мен, но аз те прехвърлих на Джими.
Хубаво.
И как върви?
Добре. Отначало ми се струваше пълна глупост,
но взе да ми харесва.
Радвам се.
И защо ме прехвърли на него?
Честно казано, прецених, че ще си паснете.
И може да си помогнете взаимно.
Супер. Все мечтаех да помогна на бял богаташ на средна възраст.
Хубаво е да връщаме жеста.
Добро утро. Обичаш ли картофи, момиче?
Не съм момиче, а силна чернокожа жена.
Защо питаш?
От зеленчуковата градина ме затрупаха с картофи.
Доставят ти продуктите на работа? В мен напират въпроси.
Да не си прикрит шеф готвач? Ще ме научиш ли да готвя?
Искаш ли ги, или не? - За какво са ми два картофа?
Аз ще ги взема, щом ги раздаваш.
Ето ти два. - Екстра.
Тъкмо бях с Шон.
Време е да разберем защо страда от ПТСР, но той отказва да говори.
Често срещано е при ветераните.
Питам се кога ще се отпусне пред мен.
Отговорът е лесен. Никога.
Сгафи, като смеси личното и служебното.
Възприема те като приятел и съквартирант, а не като свой психотерапевт.
А дали ще помогне, ако му предложа да поставим нови граници...
Извинявай... Отрязваш ли ме? - Да.
Казах ти да не се сближаваш с пациентите, но ти не ме послуша.
Хубаво. Но няма да повлечеш и мен.
Отказвам да говоря за това с теб.
Но за картофи може.
И още как. Дано компирът ти се услади, друже.
Вари ги, печи ги, пържи ги...
Ако щеш, търкай ги един в друг, за да палиш огън.
Може да ги ръфам като ябълка.
Стига.
Електролити.
Не попитах.
Този защо е тук?
Ново растение? Папрат ли е?
Нямам представа.
Хубаво.
Защо си дошъл? - За поправките по имотното ти състояние,
защото вече три години не ми вдигаш телефона и не пишеш.
Не е повод за гордост.
Ще ги прегледаме ли? - Не мога сега, чакам дъщеря си.
Женски татко! Браво.
Нищо ли няма да добавиш? Добре.
Тя ще изнася лекция за алтернативната енергия.
Престоят й е кратък, ще имаме само няколко часа заедно.
Какво съвпадение! Една от любимите ми думи.
Тъкмо ще подпише, че поема грижата за теб.
Абсурд. - Какво? Не...
Предвид диагнозата ти, не ти препоръчвам да протакаш.
Принципът за поверителност само за сериозни адвокати ли важи,
или и за измислени?
Имотното право не е измислица.
Важи ли, или не? - Важи.
Гроб съм.
Мег не знае, че имам паркинсон.
Значи не сте в добри отношения?
Гроб съм.
Стига.
С майка й се разделихме отдавна.
Те заминаха на изток. Отчуждихме се.
Трудно държахме връзка.
Защо? Тогава още е нямало телефони и самолети ли?
Извинявай. Споделяш, а се смея.
Добре че поне го осъзнаваш.
Значи според теб е важно да се направи?
Да.
Добре. Ще й кажа и ще й дам да подпише.
Чудесно. По пощата ли ще ми пратиш документите,
или ще ми ги донесеш в кантората?
Не, предпочитам някой да мине да ги вземе.
Не ми се занимава.
Асистентът ми Кевин може да го свърши.
Кевин!
Кевин.
Аз съм Кевин, така ли?
Добре. До скоро.
Благодаря, че се отби.
Моля. - Без предупреждение.
Звънях, пращах имейли и есемеси. Така че...
Здрасти. Чух, че играеш. Подай.
Супер! - Три момчета.
Конър ще си дойде от колежа довечера.
Поздрави го от мен. - Добре.
Здрасти, Лиз. - Здравей, Габ.
Дойдох да поиграя с Алис с новата топка, която й подарих.
Вярно. Помня, че каза за баскетболната топка.
Да. - Чудесно.
Забавлявайте се. - Благодаря.
Да, супер. Много се радвам, че те виждам. - Боже, и аз.
Хубави маратонки. - Благодаря. Джорданки са.
Чудесно.
Чао. Приятно ми беше. - Чудничко.
Майко мила. Явно ужасно се мразите.
Млъквай и играй.
Браво.
Пристигнахме. Би ли се събул?
Не е някаква мания, живяла съм в Япония.
Нали уж не беше напускала Пасадена?
Добре де, мания е, но японците не са глупави.
Добре. Започва се.
Ще седна на дивана с дънките, с които седях на пейката в парка.
Сега е твой ред. - Ще се преоблека.
Тези дрехи са за навън. Не мога... - Напротив, можеш.
Просто седни до мен.
Отвори очи. - Страх ме е.
Знам, но аз съм до теб.
Как се чувстваш? - Добре.
Да му се не види, Уоли, май всичко ти е по силите.
Уоли, ти си невероятна.
Не, чакай. - О, боже.
Не го очаквах. - Съжалявам! Толкова съм тъпа!
Без паника. - Къде ми е умът? Заблудих се,
защото каза, че съм невероятна, а знам, че не е вярно.
Замълчи. Наистина си невероятна.
И аз... Не, Уоли, недей пак. - Господи!
Това е най-ужасният ден в живота ми.
Преди изпадах в ужас в супермаркета, но това минава всякакви граници.
Побърквам се! - Недей, не е нужно. Знаеш ли защо?
Постоянно се случва. - Наистина ли?
Не, за пръв път ми е, но няма проблем.
Боже, аз съм побъркана! - Не си побъркана. Стига!
Няма проблем, защото съм горд с постигнатото днес, да му се не види!
Не се разстройвай.
Аз изглеждам ли разстроен? - Не.
Но не си убедителен, преиграваш.
Мамка му!
Забрави си обувките. - Благодаря.
Затова изпсувах. - Чао.
ИДВАМ СИ ДОВЕЧЕРА. КОГА СИ СВОБОДНА?
Ето. - Благодаря.
Кой е Конър?
Любопитка. - Такава съм.
Синът на Лиз. - Естествено, че синът й се казва така.
Идва си от колежа.
Учи в колеж? - Да, колежанче.
Готин ли е? Смяташ ли да го понамляскаш?
Вече се мляскахме. - Така ли? И докъде стигнахте?
Изчукахме се.
Значи докрай. - Да, по моя идея.
Учехме в неговата стая, а Лиз правеше лазаня.
И му казах: "Искаш ли да се отървем от девствеността си?".
А той: "Супер. Да запаля ли свещ?".
О, не, Конър, каква свещ? - Да, тъпо.
Но все едно. Радвам се, че се случи. - Чудесно, браво.
С майка ти говорили ли сте за секса? Знаеш ли, че е добре да пишкаш след това?
Такива неща? - Да. Мама всичко ми обясни.
За предпазните средства и как трябва да съм емоционално съзряла.
Каза също, че ако пенисът е странен,
мога да откажа. - Да, така е.
Защото е пълно със странни пишки.
Майка ти беше страхотна.
А казвала ли ти е, че ако работата се проточи,
едно пръстче в дупето е достатъчно?
Какво?
В моето или в неговото дупе?
В което и да е.
Извинявам се, търся Пол Роудс.
Чакалнята е зад ъгъла. Натиснете копчето, за да го известите.
Не съм пациентка. Той ми е баща. Аз съм Мег.
Да му се не види!
Ти си Мег от Кънектикът.
Привет. Аз съм Джими.
Джими от Пасадена.
Да, така е. Много ми е приятно. - На мен също.
Толкова съм слушал за теб. Всъщност не, но бих искал.
Пол е в съседния кабинет. - Благодаря.
Защо има картофи на масата?
Баща ти ме замери с тях.
Значи сте близки? - Трудно е да се каже.
Да, разбирам.
Единият е нагризан.
Той така ме вбеси, че си го изкарах на картофа, като го сръфах.
Пол! Виж кого открих.
Здравей, татко. - Мег.
Имаш страхотна дъщеря, Пол.
Камък ми падна от сърцето, че мислиш така.
Опак човек.
Никой не бива да става от масата, докато всички не задоволят глада си.
С тристепенно меню.
За какво говорите? - За женския оргазъм.
Той е мит.
Добре че се засмяхте.
И как стигнахте до тази тема?
Мисля, че е в състояние да го понесе.
Дай му шанс да се прояви като готин баща.
Днес беше отвратителен ден. Изпитвам адска нужда да съм готин баща.
Ще се справя блестящо, казвай.
Добре. Разправях на Габи
как преди Конър да замине за колежа, така да се каже, преспахме.
И ти го приемаш? - Да.
Взе ли предпазни мерки? - Разбира се.
А той?
Да.
Благодаря, че споделихте.
Благодаря, готин татко.
Провалих се.
Радвам се, че му каза.
Но защо? - Иначе аз трябваше да го светна.
Здрасти, Джими. - Боже, навсякъде си.
Де да беше така.
Добре ли си?
Не сега, Лиз.
Виждам, че си разстроен.
Ехо?
Чуваш ли ме? - Напира ти отвътре!
Да се месиш.
Добре, нека се изясним, Лиз.
Нали все ме критикуваш като родител?
Да.
Познай какво разбрах. Някой е правил секс с Алис.
Ще премълча името, за да не предам доверието й, но познай кой е.
Конър!
Майчице. - "Майчице". Само това ли ще кажеш?
Не знам. Но е разбираемо. Прекарваха толкова време заедно.
Главата ми се пръска, Лиз.
И напоследък причината си ти.
Освен когато се фраснах сам в аптечката.
За останалите пъти си виновна ти.
Благодаря, че се грижеше за дъщеря ми.
Оценявам го. Тя беше уязвима. А синът ти се е възползвал от нея!
Не си прав. Конър никога не би... - Има и друго.
И в работата e трагедия.
Една пациентка ме отбягва,
друг мълчи като пукал, а една се хвърли да ме целува.
Знам, че не си психолог, Лиз, но това не е добре.
Обикновено го обсъждам с Пол.
Но заради теб той говори с мен единствено за картофи!
Нали ми прости за това? - Непростимо е!
Не си подавай носа през оградата.
Отсега нататък ти забранявам да стъпваш у дома.
Забраняваш ми? - Да!
Забранявам ти и не ти прощавам.
Сега си влизам вкъщи, защото тропам и блъскам.
И направо съм бесен!
Джими. - Бесен съм, Лиз!
Каквото и да търсиш, то не е тук.
Цел на живота на Лиз, тук ли си?
Не е тук! Намери си своя цел, свои приятели.
Дявол те взел! Гледай си твоя живот!
Страхотно.
Как е майка ти? - Добре е.
Разкарва се с любимия из Европа.
Трябва ли да му помня името? - Женени са от шест години.
Ще му викам "друже".
Донесох ти нова снимка на Мейсън.
Красиво дете е. - Да. Прилича на баща си.
Не, на теб прилича.
Това исках да кажеш. - Хубавица си.
Щом си рекъл.
Много време мина.
Какво ще кажеш другия месец да ви погостувам малко?
Да, би било...
Чудесно.
Но Мейсън ще ходи на спортен лагер по лакрос,
а и майката на Дейв е у нас, докато кракът й се оправи.
Какво й е на крака? - Никой не знае.
Наистина бих се радвал да се виждаме по-често.
Добре, ще намерим време.
Таксито ми идва.
Как си иначе, добре ли си?
Как си със здравето?
Всичко е наред. Няма проблем.
Хубаво. А излизаш ли още с онази изкуствоведка?
Не. - Не! Какво стана?
Беше симпатична. - Искаше да ме води на хипи фестивал.
Не я е срам.
Ще разчистя, преди да тръгна.
Не, остави. - Сигурен ли си?
Да, напълно. Благодаря. - Чао.
Искаш ли да ступам Джими? - Не, няма нужда.
Добре, много го харесвам.
Ето го и него! Как си, момче? - Здрасти, татко.
Мамо. - Здравей.
Дълга прегръдка.
Просто се радвам да те видя. Ще направя любимата ти паста за вечеря.
Мислех да покисна в джакузито, да хапна с момчетата и да отида у Тио.
Да, разбира се, забавлявай се.
Как се казва новото куче? - Говньо.
Кой е добричък? Ти, Говньо.
Да, супер.
Драго ми е. Трябва да се подстриже.
Какво?
За пръв път виждам мъж да скача на батут. - А в "Цирк дю Солей"?
Падане на колене.
Опитвам се да изпусна парата.
Ясно. Да помогна с нещо?
Да.
Какво си преживял в армията?
Какво?
Не мога да ти помогна, ако мълчиш.
Омръзна ми вече.
Говори. - Нали нямаше да ме насилваш?
Не знам вече. Хайде, имам нужда да ми потръгне днес.
Какво ще кажеш?
Майната ти. Това ще кажа.
Майната ми? - Чу ме, Джеймс. Майната ти.
Знаеш ли какво?
Ако не ти бях психотерапевт, щях и аз да ти тегля една майна!
И аз мога така. И с двете ръце.
Скок-подскок, майната ти.
Лиз.
Здравей.
Здрасти, Габи. - Готино.
И как става?
Това с полирането на камъчетата?
Обикалям,
търся ахати, нося ги вкъщи, измивам ги,
подбирам хубавите, режа ги с триончето, два месеца ги полирам в барабан,
след което ги слагам в буркани в банята,
защото изглеждат красиво на светлина.
Ясно. За теб това е нещо като медитация.
Не е медитация, камъни са.
Какво искаш?
Случайно чух как Джими...
ти се нахвърли.
Не го заслужаваше.
Всички ме възприемат само като майка. А не е така.
Аз съм суперготина.
Снимам само с филмов фотоапарат.
Хората искат плейлистите ми.
Имам минитатуировки.
Тази ми е любима - мокасинка.
Много е яка.
Благодаря. И приятели имам.
Само че най-близката ми приятелка се разведе и замина за Австралия.
Опитваме се да държим връзка, но нямам представа кое време е там.
Ти знаеш ли? - Не. И не е важно.
Но нищо, нали имам Дерек.
Много го обичам, но скоро ще се пенсионира,
а мога да го изтрая само час и 45 минути дневно.
Няма да понеса все да върви подире ми
и да ми задава тъпи битови въпроси.
Може и да съм прекалила с Алис.
Признавам си. Но просто не разбирам
как това, че съм се притекла на помощ на едно дете,
което никой не поглеждаше, е черна точка за мен.
Насъбрало ти се е.
Искаш ли да се напием? - Много.
Трябва да си призная - излъгах.
Не носех топка тогава.
Благодаря. И аз излъгах.
Камъните са точно медитация.
Знам, миличка.
ДО АЛИС: КАК СИ?
КИСНА В ДЖАКУЗИТО. ИСКАШ ЛИ?
НЯМАМ ПРЕДВИД ОНОВА.
Знам какво си направил.
Всичко е подписано освен документа за медицинските грижи.
Значи не си успял да й кажеш?
Стана сложно.
Така ли?
Не сядай, приключихме.
Не съм психотерапевт, но съм се сблъсквал с този проблем
при много клиенти. - Нима?
Може ли да кажа нещо?
Говори. - А дали бих могъл...
Боже, сядай. - Благодаря.
Ако имаш опасения, че тя няма да те гледа...
Разбери отсега.
Проблемът е друг.
И какъв е тогава?
Тръгвай си, хайде. Благодаря.
Мисля, че това парченце ще пасне... Извинявам се.
Съжалявам, г-н Леърд.
Не бяхме безразсъдни. - Браво, колко успокояващо.
Учехме заедно и просто се случи.
Спести ми подробностите.
Тя е толкова красива и готина.
И много настъпателна. Нали разбираш?
Съжалявам.
Нищо лошо не си направил, Конър.
Само защото не ми се нрави особено много,
не значи, че е нередно.
И все пак трябваше да те попитам... - Не, никога не го прави.
Сега обаче...
Тя не ми вдига, не отговаря и на съобщенията ми.
Ще й предадеш ли, че мисля за нея?
Никакъв шанс.
Може ли... - Да, абсолютно.
Тя се усамотява там. - Лиз?
Да?
Извинявай, прекалих.
Няма нищо.
Просто днес ми е ужасен ден.
И на мен.
Благодарих ли ти искрено за всичко, което направи за Алис?
И за мен?
Не.
Благодаря ти.
Моля.
Прекрасно, Джими. Ела да пиеш с нас.
Идвай.
С Дерек мислехме, че Конър ще си остане девствен до 35-годишен.
Инициативата явно не е била негова.
Този, който трябва да те притеснява, е Шон.
Определено!
Там има привличане, забелязах.
Шон е свястно момче.
Изобщо не е такъв. - Проблемът не е в него.
Слушай, Джими. Имаш тийнейджърка.
Били сме такива.
И адски ни се чукаше.
Ама адски.
Замисли се.
До басейна ви живее красавец и тази шоколадова кожа е току под носа й?
Леле майко!
Моля ви, смилете се над мен и прекратете този разговор.
И аз имах един такъв Шон. - По дяволите.
Казваше се Алън. Асистент-адвокат на баща ми.
Набих му жестока чекия на брънч у дома.
На голо или в панталона? - Всякак. Използвах масло за палачинки.
Супер беше. - Моят Шон се казваше Били Уърт.
Така ли? - Продаваше йогурт.
Гащите ми се цапаха в цветовете на дъгата. Мама реши, че се чукам с леприкон.
И двете грешите. Ще ви кажа защо. Първо, и двете сте извратени.
Второ, отнасям чашата, ще я върна.
Трето, никой не иска чекия.
Четвърто, никакви брънчове.
Пето, Шон не е красив. - Напротив.
Шесто, майната ви.
Джими, тийнейджърките са разгонени!
Нормално е.
Скъпа, Конър е топнал чушлето.
Не ставай вулгарен.
Добре. Да си виждала ножицата?
Погледна ли в чекмеджето, където я държим?
Чудесна идея.
Бившият ми мъж беше пристрастен към хапчета.
И по-зле имало.
Здрасти. Имам нужда от мъжка компания.
Мача ли гледаш? - "Доджърс" води с 3:2.
Сядай. - Благодаря.
За одеве...
Знам, че те обезсърчавам, като не...
Не, подходих егоистично.
Беше непрофесионално.
Знаеш ли защо ми харесва тук?
Когато живеех у нашите,
те ме караха да изпитвам вина, че не се подобрявам.
А тук не е така. - До днес.
Сгафих, съжалявам.
Лека нощ.
Ще има продължения, ако искаш да останеш.
Шон, буден ли си?
Боже, колко си красив.
Превод на субтитрите Боряна Богданова