Kartais darau kažką kasdienio,
ir staiga kažkoks garsas ar kvapas mane grąžina ten.
Ir tai ne šiaip prisiminimas.
Aš rimtai ten sugrįžtu, bliamba,
ir kaunuosi su tais žmonėmis.
Tokie praeities žybsniai - itin įprasti.
Taip smegenys dorojasi su trauma.
Mano smegenys - niekšės.
Tavo smegenys - visas niekšų posėdžių kambarys.
Turi teisėją. Turi kritiką.
Kažkas tūno kampe ir šnabžda: „Suvalgyk dar keptų sparnelių“,
nors ką tik sočiai pavakarieniavai. Nekenčiu šito tipo.
Tam, kad judėtum pirmyn, turi...
Atleisk.
Dabar mano galvoje sukasi kepti sparneliai.
Labas rytas. Ką veikiat?
Dirbam, kaip ir patarėte.
Ir kaip sekasi?
Kaip asilo pimpalą čiulpt.
Aš ką tik pasakiau dukrai apie Parkinsoną.
Ir kaip?
Kitą savaitę atskris čia ir puls rūpintis, kad gaučiau kaip įmanoma geresnį gydymą.
Ne ką geriau už tą pimpį.
Bent jau pažvelgei į savo skausmą.
Tai svarbu.
Antraip
tas skausmas išlįs kai mažiausiai to tikėsiesi.
Kalbi su manim ar Šonu? - Aš kalbu su Šonu.
Nes žiūri tiesiai į mane. - Kur noriu, ten ir žiūriu.
Tau puikiai sekasi, vaike.
Ačiū.
Pasakiau Šonui.
Toks nesaugumas. Jėzau.
Bet tai pasakei man, Polai. - Taip.
Šiu.
Atleisk. Rikai, tu man patinki,
bet tas žvilgsnis toks dramatiškas.
Jaučiuosi kaip kvepalų reklamoje ar panašiai.
Viskas gerai. Galim atsipalaiduoti.
Gerai. - Taip. Gerai.
Viskas gerai?
Aš knarktelėjau. Anksčiau to nedarydavau.
Atleisk.
Gal pabučiuok man kaklą. Man tai patinka.
Tik kaklą. - Gerai. Kaklą.
Pirmyn.
Patinka? Taip? - Ne.
Atleisk, tu čia niekuo dėtas. Pagalvojau apie bjaurias bakterijas ant lūpų.
Pagalvojus, juk tikras siaubas,
nes ten jų visa ekosistema.
Labai dėkoju.
Tai bent. Gerai.
Paspaudei jam ranką?
Taip, žinau. Paprastai tai darau po sekso.
Gražus gestas.
Ar galiu pasakyti, kad man malonu, jog dėl to paskambinai man?
Visos kitos mano draugės pažįsta Niką.
Nenoriu, kad jis sužinotų,
jog ieškau su kuo pasidulkinti, supranti?
Išgirdau tik tai, jog esu viena tavo draugių.
Toks gražus vaikinas.
O aš negalėjau...
Dieve, kodėl moterys ėmė mažiau norėti sekso?
Kada vyrai raumenis ėmė auginti steroidais.
Kas, po galais, man negerai? - Niekas.
Tu norėjai sekso ryte. Kas užsiima seksu rytais?
Tu nebandei įvilioti jį į santuoką.
Aišku.
Liz ir vėl atvažiavo manęs paimti.
Liz.
Ji užpuolė mane sūrių parduotuvėj.
Ką reiškia „užpuolė“?
Užkalbino, kai aš visai nenorėjau kalbėti.
Ne.
Labas, Polai. - Labas, Liz.
Turiu tau kai ką.
Man?
Guminukai?
Mano pilateso instruktorės pusseserės tetai irgi Parkinsonas,
tai sako, kad jie padėjo jai sumažinti nerimą ir tremorą.
Jei tai - mokslu pagrįsta.
„Stenkadelikai“.
Geriausiu atveju, jie padės.
Blogiausiu - mažumėlę apsvaigsi ir nusipirksi dar vieną tokią skrybėlę.
Tik nevalgyk jų išgėręs,
nes apsivemsi.
Ir Liz? - Taip.
Dar kai kas.
Neužsipuldinėk manęs daugiau, gerai?
Bet...
Ką jis turi omeny? - Nežinau,
bet labai užtikrintai sako.
Pagaliau nupirkai.
Papasakok.
Šįkart mes sureaguosime teisingai. - Taip.
Aš pasipiršiu Čarliui!
Taip!
Aš tikiu tavimi!
Ak, tu mažas monogamiškas kekšinas! - Taip.
Ir kaip ketini pirštis?
Štai kaip. Sukviesiu visus mūsų draugus
ir pasipiršiu jam jų akivaizdoje.
Jei jis sutiks, mes visi tai atšvęsime.
O jei jis nesutiks? - Tada susirinkę mano draugai
mane paguos.
Abiem atvejais, aš lieku dėmesio centre.
Nelaimei, vakarėliui mūsų butas per ankštas.
Jei tik pažinočiau ką nors su namu.
Kodėl iškart nesutikai rengti vakarėlio pas mus?
Nežinau. Seniai čia nerengėme vakarėlių.
Ir, jei atvirai, dar nesu pasiruošęs mūsų namų atverti pasauliui.
Bet mums jau geriau.
Mums? Kaip atskiriems individams,
ar mums kaip tėčio ir dukters vienetui?
Iš tavo veido sprendžiu, kad nederėjo sakyti „tėtis“.
Tėvas. Tėvo ir dukters vienetui.
Aišku. Tau nepatiko „vienetas“?
Ne. - Supratau.
Liaukis. Jūs su mama nuolat rengdavot vakarėlius. Mama juos mėgdavo.
Ištraukei mamos kozirį?
Gerai, tiek to. Tebūnie vakarėlis. - Rimtai?
Pala, o kaip vyksta tie netikėtų piršlybų vakarėliai?
Štai kaip viskas vyks.
Čarlis mano, kad vakarėlį rengi dėl to, jog buvai paskelbtas Metų psichologu.
Nesąmonė. Kaip iš viso galima jį rinkti, Brajanai?
Todėl tai ir yra nesąmonė.
Jis mano, kad anksčiau atėjau, kad padėčiau tau pasiruošti. Taip geriau.
Taigi, jo atėjimas bus ženklas tau sėst prie pianino.
Ir iškart pradėti groti.
Puiku. - O aš dainuosiu mūsų dainą.
„Tu toks gražus“. - Ačiū, o kokia bus daina?
„Tu toks gražus“.
Tu juokavai, o aš nesupratau.
Man važiuoja stogas. Gal atidėkime?
Nereikia. Tu panikuoji.
Kvėpuok, kvėpuok.
Viskas taip, kaip tu nori, tiesa?
Matai? Štai kodėl esi Metų psichologas.
Labas. - Labas.
Kaip manai, ar kam rūpės, jei neisiu į tą vakarėlį?
Kodėl?
Man nepatinka, kai seni žmonės manęs klausinėja, ką dirbu.
Ir? - O, taip.
Šiuo metu bedarbis
ir gyvenu pas savo psichologą, baseino namelyje,
nes dėl savo pykčio protrūkių patekau už grotų.
O kaip tu, Alisa? Kaip praėjo tavo vasara?
Mano mama netikėtai žuvo, todėl visą vasarą verkiau.
Skamba linksmai. Mes vykom į Meiną. - Taip.
Vis tiek ateik.
Jei kas pristos prie tavęs,
aš pakeisiu temą. Aš tau padėsiu.
Gerai.
Eik rengtis. - Aš esu apsirengęs.
Einu rengtis.
Kas, po galais, į vakarėlį ateina anksčiau?
Sveiki. Jūs - pirmi.
Norėjom išvengt kamščių.
Skubėjau darytis šukuoseną,
kad ir vėl išgirsčiau tą patį pokštą.
Liaukis. Nesu sakęs šito pokšto.
Rimtai, Džimi?
Norėjom išvengti kamščių.
Kažkas juk turi būti pirmas.
Taip. Užeikite.
Girdi? Net ir Džimiui nepatinka tas pokštas.
Kokia liūdna veido išraiška. - Tai tik išraiška. Užeikite.
Labas, tėti.
Atrodai labai gražiai.
Ačiū.
Gal gali liautis, kol vėl nepersistengei?
Atrodai kaip princesė. - Už ką?
Eime išgerti. - Labai gražiai.
Labas, Liz. - Labas!
Labas, Liz vyre.
Labai gražiai atrodai. - Jai nepatinka, kai tai sakai.
Atrodai kaip princesė.
O Dieve. Ačiū. - Kas per šūdas?
Taigi, beveik visi sutiko. Tik du „ne“. Bernadet Piters...
Jis jos net nepažįsta. - Taip.
Vis tiek skaudu.
Ir Polas.
Sakė, kad šįvakar turi svarbių reikalų.
SVEIKAS, TĖTI. BŪSIU RYT 13 VAL. TAVO KONTOROJ.
DAUG REIKALŲ ŠTAI MANO TVARKARAŠTIS
PAS NEUROLOGĄ - APTART ILGALAIKĘ SLAUGĄ
PAS PROF. TERAPISTĘ - SURAST PALAIKYMO GRUPĘ
Sveikutis.
Tai ką veiki gyvenime, Šonai?
O kaip gyvenot aštuntajame dešimtmetyje?
Rimtai? - Taip.
Tuomet prisisekit diržus,
nes turėjau cheminį sušukavimą.
Buvau madingas.
O ir saugos diržų nesegėdavome. Tiesa.
Niekam nerūpėjo.
Populiariausi saldainiai šalyje buvo saldaininės cigaretės.
Vaikai jas dievino.
Buvo nuostabu. Turėjau motociklą.
Labas, Džimi. - Labas.
Džimi.
O Dieve. Labas. - Labas.
Šimtas metų. - Tikrai.
Taip. Nesimatėme nuo pat laidotuvių.
Erikai. Atleisk, jis idiotas. Kaip tu?
Gana neblogai.
Džiaugiuosi. - Tikrai?
Jūs su Tija buvote nuostabi pora. - Išties.
Kaip smagu tave matyti. - O Dieve, ir man.
Ar Nikas irgi čia? - Mes išsiskyrėme.
O, ne. O, ne.
Ne. - Ne. Viskas gerai.
Jau per daug tų ne.
Per daug. Viskas mums gerai. - Ne.
Ji taip tave mylėjo.
Jūs buvote nuostabūs.
Jūsų pora mums buvo įkvėpimas.
Tik pažiūrėkite. Tuščia.
Dar tekilos, prašyčiau.
Du. Pasirodo, nebuvau pasirengęs vakarėliui.
Žmonės - sušikti idiotai.
Dieve, kaip tave suprantu.
Aną savaitę susitikau su trimis pritrenkiančiais vaikinais.
O man „nestovėjo“ nė vienam.
Aš ieškau tam pavadinimo.
Vakar ragavome meksikietiškus patiekalus,
ir aš sugalvojau: „minkšta kaip gvakamolė“.
Ne. Man nepatinka.
O gal seksas manęs nebedomins?
Juk supranti, kad pasakei nesąmonę. Libido keičiasi.
Prašom, brangioji.
Derekai, pameni tą laiką, kai nuolat norėdavau kruštis?
Taip. Nerūpestinga jaunystė.
Mano sekso langas būdavo nuo 15.00 iki 15.20 val.,
ir tą dieną Derekas negalėjo manęs nervinti.
Aišku. - Tai nutinka ne dažnai.
Manau, čia Čarlis.
Ar mums slėptis? - Čia ne tokia staigmena, Liz vyre!
Maniau, šįvakar būsi užsiėmęs. Kodėl atėjai?
Nežinau. - Užeik.
Užeik.
Žiūrėkite visi, kas atėjo.
Ji bandė mane nudėti. - Ką?
Ji bandė mane nudėti.
Liz, gali...
Aš ne... Labas, labas.
Aš nebandžiau jo nudėti. - Aišku.
Ateik. Eikš.
Eikš su manim. - Aš išeinu.
Ne, neik. Neišeik. - Ne, gali likti.
Ne, aš... - Eikš.
Ateik. Eime užkąsti. - Užkąskit.
Taip, mes užkąsime. - Jėzau Kristau.
Nuo 15.00 iki 15.20 val. labai mažas langas, Derekai.
Tai jau tikrai.
Džimi.
Benai! Sveikas, Benai.
Smagu tave apkabinti. - Nieko nesakyk.
Ei, pažįsti naują mano merginą Kijarą?
Ne.
Labas, sveika. Malonu susipažinti.
Kaip jūs užmezgėte šiuos prasmingus santykius?
Įdomi istorija.
Bažnyčioje.
Tikrai įdomi istorija. Tavo tiesa.
Malonu susipažinti su tavimi, Kijara, pirmą sykį gyvenime.
Ir man.
Mes pavydim jūsų porai.
Jei atvirai, mes su Kim džiaugiamės, kad šie metai baigėsi.
Mums jie buvo sudėtingi.
Turbūt to nenutinka, kai šeimoje yra psichologas.
Tu nustebtum.
Negaliu patikėti, kad anksčiau man tai patikdavo.
Taip, žolė dabar stipresnė nei aštuntajame dešimtmetyje.
Kas tas tipas, bliamba?
Nusiimkime juos.
Kur kas geriau.
Gerklė perdžiūvo.
Ką tau atnešti?
Čiulpinuką. - Atnešk Polui čiulpinuką.
O jei čia jų nėra? - Tai atnešk iš namų.
Vieną savo geriausių?
Gerai.
Tas padavėjas - šiknius.
Kaip mes laikomės?
Nekaip.
Ir tu kaltas, žinok.
Ką aš padariau?
Liepei man pasakyti Meg, kad man Parkinsonas.
Ir ji atskrenda rytoj, kad kuo geriau manimi pasirūpintų.
Žinai, svajojau pabūti su ja ilgiau,
bet ji labai užsiėmusi.
O kai pasakiau jai, kad sergu, ji viską meta,
nes mano, jog tai jos pareiga.
Tai emocinis šantažas.
Kaip ir šios tavo netikėtos piršlybos visų šitų žmonių akivaizdoje.
Ne, iš mano pusės nėra jokio šantažo.
O gal yra?
Tai nėra ne tai.
Matei? - O Dieve.
Ko jūs juokia... - Atleisk.
Atleisk. Aš irgi suvalgiau guminuką.
O Dieve.
Ne. Pameni? Mes kalbėjom.
Kaklaryšiai - nevalgomi, pameni? Apie tai daug kalbėjome.
Mėgstu tekilą su spraitu.
Degalinių „Margaritos“? - Taip.
Gabe!
Tau papildyti? - Ne.
Man reik sulėtinti tempą, šiaip jau.
Čia mano draugė Kijara.
Sveika. - Sveika.
Ji padėjo man sunkiu metu.
Anksčiau dirbau sekso srities darbuotoja.
Mes dažniausiai žaisdavom „Uno“, nes man nestovėdavo.
O Dievuliau.
Dar žiūrėdavom „Top Chef“. - Tiesa.
Bet aš jau nebedirbu. Leidžiu Benui už viską mokėti.
Benui? Nori pasakyt, kad tau moteriškai „stovi“ su juo?
Klausi, ar tai „sudrėkina persiką“?
Šitai man patinka.
Liz. Sudrėkinti persiką.
Geras.
Juokingi? - Labai.
Sakiau tau, kad seni žmonės mėgsta kalbėt apie save.
Labas?
Sustokit. - Kas per šūdas?
Čia, regis, alkoholis.
Taip, juk nieko čia tokio, tėti. - Tikrai?
Dieve mano. Kas tau? Gal nori vandens?
Kas tau?
Aš suprantu, kad nori pasirodyti kieta
Šono akyse. - Nieko aš nenoriu.
Aš nenoriu pasirodyti kieta Šono akyse.
Širdele, angelėli,
žinau, kad tau jis gražus...
Aš girdėjau.
Girdėjau, kai tu tai pasakei.
Gerai.
Taip?
Ką jai pasakei, žmogau?
Sakiau: „Ar greit gali užlipt laiptais?“
Labai gražu.
Labas. - Kas čia buvo, po galais?
Nežinau.
Kas tau?
Daugelis šiame kvailame vakarėlyje
sako man, kad mes su Tija buvom tobula pora.
Gabe, tai netiesa.
Pabaigoje mes pykdavomės dėl visko.
Kai išvažiavau pas mamą, tu pamiršai paimti Alisą iš mokyklos.
Aš nepamiršau! Aš pavėlavau. Liaukis kartojusi, kad pamiršau. Vėlavau.
Dieve, Džimi, tu nebežinai, kas vyksta namuose.
Tau galvoj - vien darbas.
Žinai, būtų puiku, jei aš būčiau ta, kuriai tektų išeit.
Mes vėl apie tą patį? Tai eik dirbti, Tija, Jėzau Kristau.
Tyliau.
Aš jaučiuosi apgaviku, Gabe.
Tu nesi apgavikas.
Juk mes abu puikiai žinom, kad nebūna namų be dūmų, taip?
Juk tai mūsų darbas.
Mėnesiai prieš Tijos mirtį buvo išties šūdini.
Man gaila, kad jautiesi nelaiminga, rimtai,
bet man įgriso, kad dėl savo nelaimingo gyvenimo kaltini mane.
Taip, man tai irgi įgriso.
Paskutinio vakarėlio mūsų namuose metu mačiau jos žvilgsnį.
Mačiau, bliamba.
Manau, kad ji manęs nebemylėjo, Gabe.
Nesu tikras, ar bent kiek mane pakentė.
Ji norėjo mane palikti, Gabe.
Taip manai dėl vieno sumauto žvilgsnio? Tu rimtai, žmogau? Dėl to?
Taip, dėl to žvilgsnio. Baisesnio žvilgsnio nebuvau matęs.
Žinau, kad jums buvo sunkus etapas. Aš žinau.
Bet ji neketino tave palikti. Ji būtų man pasakiusi.
Ji tau nebūtų sakiusi. - Taip, būtų.
Ji žino, kad mes artimi kolegos. Ji nebūtų sakiusi.
Paklausyk manęs, rimtai. Tija tave mylėjo, bliamba. Tiesą sakau.
Įrodyk.
Įrodyti? Kaip aš tau tai įrodysiu?
Būtent.
Kalbi lyg tikėtis pagalbos iš vaikų būtų blogas dalykas.
Velniop tai. Parašysiu savo vyresniajam, Metju.
„Man labai liūdna, ir jei nepaskambinsi man, baisiai supyksiu.“
Išsiųsta.
Atmesti.
Stipriai.
Aš šluosčiau jiems užpakalius. Tikrinau namų darbus.
Ėjau su jais į ilgas ir nuobodžias beisbolo varžybas.
Man patinka beisbolas.
Beisbolas - nesąmonė.
Aš juos palaikiau, todėl jie turi palaikyti mane.
Aš to nusipelniau.
O aš nenusipelniau.
Ji buvo visai mažytė, kai mes su jos mama išsiskyrėm.
Man derėjo daugiau būti su ja, bet nebuvau.
Tiek to, atrodo, susimovei.
Bet ji vis tiek nori tau padėti.
Tavim dėta, ne gailėčiausi savęs, o jausčiau dėkingumą.
Taip.
Puiku. Sutarta.
Man reikia kažko traškaus ir sūrio skonio.
Derekai?
Kas tas Derekas? - Padavėjas.
Derekai?
Nori apie tai pakalbėti?
Ne. - Gerai. Aš irgi nenoriu.
Gerai. Ši daina tikrai tave pralinksmins.
Čarli, pagaliau!
Pakeliui užsukau atviruko Džimiui.
Kaip miela.
Kas čia vyksta?
Tuoj suprasi.
Kur, po galais, Džimis?
Pradedam. Pasiruošęs?
Džimi, nagi. Pradėsim.
Aš čia.
Gerai.
Čarli,
mes čia susirinkom
ne ta proga, kokia manai.
Gerai. Pasiruošęs?
Pradedam.
Tu toks gražus
Nagi. Truputį greičiau. Pirmyn, bičiuli.
Man - Man
Tu toks gražus - Tu toks gražus
Tai ne duetas.
Man - Man
Negi nesupranti? - Negi nesupranti?
Esi visų mano vilčių išsipildymas - Visų vilčių išsipildymas
Esi viskas, ko man reikia
O Dieve.
Aš apsivėmiau.
Matom, bičiuli.
Taip, pertraukėlė. Mes...
O Dieve. - Eina kakot.
Nieko tokio. Viskas sugadinta. Vakarėlis baigtas.
Gražu, tiesa?
Gerai. Visi nusisukite.
Gabe? - Ką?
Aš apsivėmiau. - Žinau. Mačiau ir užuodžiu.
Eime, vargšiuk.
Aš per daug apsvaigęs tokiam šūdui. - O aš per mažai.
Vargšas Džimis. Savo vakarėlio metu.
Velniop Džimį. Šis vakarėlis turėjo būti mūsų.
Aš tau turėjau netikėtai pasipiršti.
Buvo taip sunku pasiruošti. Niekas man nepadėjo.
Bernadet Piters atsiuntė kažkokį paruoštuką,
kurį turbūt siuntinėja visiems gėjams, kviečiantiems ją į vakarėlius.
Tada Džimis virto ta mergaite iš sumauto „Egzorcisto“.
Absoliuti nesėkmė.
Taip.
Taip? Manai, kad buvo nesėkmė ar...
Aš sutinku su tavim tuoktis.
Taip? - Taip.
Pala, pirma turėjau tau parodyti tai.
Nuostabus.
Užsimauk.
Sveikinu.
Norite patarimo, kaip išsaugoti santuoką
ir išvengti dukters atitolimo?
Aš ne... - Žinai...
Būkit atviri, atviri.
Jei apsistatysit gynybinėm sienom, jums galas.
Bet du pažeidžiami žmonės
visada suras ryšį.
Šonai, man viskas gerai. Tau nebūtina čia būti. Eik, pasilinksmink.
Man linksma. Tai - linksma. Su tavim.
O kur čia?
Alisa. - Atleisk, viskas gerai.
Maniau... - Juk tu dar vaikas.
Man metas.
Atleisk man. Aš atsiprašau. - Aš eisiu.
Viskas gerai. - Aš tikrai ne...
Ne, ne, bliamba!
Taip?
Sveikas.
Kaip tu?
Aš puikiai. - Gerai.
Išsiskalavau burną. - Taip.
Nusiprausiau po dušu ir vonioje. - Taip.
Puiku. - Greičiausiai joje nusnūdau.
Manau, kad taip. Tu ten buvai valandą, taigi...
Gerai. Gal visi jau pamiršo. - Ne. O Dieve.
Tai buvo siaubinga. - Bliamba.
Bet dabar esi, regis, mąstantis ir atsipeikėjęs,
gal pajėgsi suvirškinti tai.
Čia per mano gimtadienį. Dvi savaitės prieš Tijos mirtį.
Matai meilę jos akyse? Ji kone apsėsta tavęs.
Nerimavai dėl jos žvilgsnio. O kaip tau šitas?
Ir žinai, ką? Liaukis pliurpt nesąmones
ir žinok, kad ji man tikrai būtų pasakiusi.
Aš viską žinojau, Džimi, ir ne tik tai, kas gerai.
Ji man pasakojo, kaip tu nepadėjai gimus Alisai.
Taip. - Ir apie tą porą,
su kuria susipažinot tame keistame bare Rine.
Tai galėjo... - Kas?
...galėjo būt smagu.
Žinok, jei ji būtų norėjusi tave palikti, būtų man pasakiusi.
Girdi? Todėl liaukis kankintis, gerai?
Jei atvirai, aš manau, kad tos kančios - dar vienas
bėgimo būdas, kai nenori pripažinti
liūdno fakto, kad Tijos nebėra.
Bet, Džimi, ji tave mylėjo
nepaprastai.
Ši nuotrauka tai įrodo.
Ačiū. Labai tau ačiū. - Prašom.
Eikš. - Visa tai siaubingai kvaila.
Nieko tokio. Viskas gerai.
Ačiū. Tu nuostabi draugė.
Tai jau tikrai, žinau.
Išvertė Egidija Namavičė