По дяволите.
Какво, мамка му, какво...
Моля те, не казвай каквото казваш винаги, когато препия.
Струваше ли си?
Тъпак!
Олеле!
"Олеле", и още как! Изчукахме се.
Ужасни хора сме. - Направо разгонени свине.
И сега какво мислиш?
Какво ще си помисли Тиа.
Разсърди се, когато ползвах градинаря ви. За чепа ти ще е съвсем против.
Не си виновна. Аз го предлагах като бонбони на Хелоуин.
Ако раздаваш чепове на Хелоуин, ще те арестуват.
Не гледай. Къде ми е сутиенът? - Сутиенът.
Тук някъде трябва да е. Сутиен... Къде е сутиенът?
Ето го! Намерих сутиена ти.
Благодаря. Знаеш ли какво? Знам защо го направих.
Исках доказателство, че вагината ми е изправна.
Изправна е, Габи. Като добре смазана машина е.
Наистина ли? - Да, влажна и гостоприемна като Флорида.
Наричай вагината ми както щеш, но не и "Флорида".
Добре.
Ето роклята ти. Облечи я.
Обличам я. - А аз ще си наметна халата...
Супер. - И всичко ще е нормално.
Къде е горният край?
Ето го. - Така. Нормално е.
Ще се справим. Без паника, зрели хора сме. - Да.
Татко, слизаш ли?
Да скоча през прозореца?
Да.
Здрасти.
Няма проблем, че се опита да ме целунеш снощи.
Шантаво е, защото си доста по-голям, но всичко е наред.
Виж, Алис... - Спокойно.
Предлагам никога, никога вече да не говорим за това.
Добре, съгласен.
Привет! Я, Алис, ти си в кухнята! Алис е в кухнята.
Привет! - Габи.
Габи е в кухнята. - Ти си спала у дома?
В стаята за гости. - Любимата ми.
Чудесна е. - Странни са.
Искаш ли кафе? - Да, моля. С много сметана.
Благодаря.
И аз ще изпия едно. Черно.
Аз тръгвам. Направих палачинки, ако искате.
Колко мило.
Искам палачинки. - Пол, добро утро.
Добро утро.
Проклетите желирани мечета на Лиз ми устроиха засада.
Дъщеря ми ще подрани. Ще ме закараш ли до нас?
Да, разбира се. - Изчезвам.
Добре. - До скоро.
Сладурчето ми. - Миришеш на лоши решения.
Всички сме така.
Ще се правя, че при мен нищо не е станало. Хайде, чао.
И така, ще тръгвам. Благодаря.
Чао, Габ.
Е, как беше сексът?
Мамка му! Дали и друг знае?
Аз не знаех, само се шегувах.
По дяволите! Това парти беше безобразен провал, Пол.
Да, сега оправи кашата.
Мен не ме засяга.
Габи кога ли ще се сети, че ме е забравила?
Ако колата тръгне без теб, викай!
Пол знае, че сме правили секс.
Страхотно.
Стига де, исках аз да й кажа.
Както и да е, исках да ти се извиня, че опропастих събитието.
Какви ги говориш?
Чарли каза "да",
а и се сдобих с култова история за разказване.
Имаше сълзи, имаше повръщане, Бърнадет Питърс дойде...
Дори не ни купувай сватбен подарък.
Всъщност купи, разстроен съм.
Ще се охарча здраво. - Добре.
Трябва да продължа с извиненията.
Приятно прекарване. А аз ще ти изпратя идеи за подаръка.
Дочуване.
Предлагам да приема извинението ти
и да забравим всичко, което стана снощи.
Не искаш ли скъп подарък като Брайън?
Сгрешил си. Всеки греши. Чудо голямо.
Прощаваме, забравяме и продължаваме напред.
Права си.
Извинявай, имам си мои проблеми.
Добре. Да помогна с нещо?
Да. Седни, точно с теб исках да говоря.
Добре.
Не долови ли сарказма?
Не.
Но при такъв особен разговор не е изненадващо.
Ако все пак искаш да поговорим... - Времето изтече.
Какво му става?
Здравей. - Здравей, татко.
Влизай, миличка.
Дай багажа. - Не, ще се справя.
Какво? Миличка, недей така.
Не ме оглеждай. Добре съм. - Нищо не правя.
Ела да те настаня.
Ще купя кафе. Искаш ли? Имам пълномаслено мляко.
Вече не пия мляко.
Опитвам се да стана веган. Не ме упреквай. - Трудна задача.
Да ти взема нещо? От соя?
Искам да обсъдим някои неща преди посещението при невролога.
Добре. Но може ли първо да кажа нещо?
Разбира се.
Мислих много за нас, за отношенията ни... - Не е нужно, татко.
Ако има нещо, за което трябва да поговорим,
нещо, което сме премълчавали, кажи, ще го понеса.
Татко, било каквото било.
Простих и забравих. И много се радвам, че съм тук.
И аз се радвам.
Добре. - Но трябва да купя кафе.
Снощи се напих и се надрусах.
На колежански купон ли? - Не, на гей годеж.
Горе-долу същото.
Скъпа, имаме ли трион? - Скрих го, след като "оправи" верандата.
Жегна ме. - Защо не си на работа?
Взех отпуска. - Пенсионираш се след седмица.
Какво, ще ме уволниш ли? Реших да ти направя рафтче за подправки.
Нямам нужда от рафт. Държа ги в килера.
Знам. Затова бисквитите ми имат вкус на естрагон.
Всъщност е добре, че си тук. Трябва да поговорим за нещо. Седни.
Държа да знам, че когато се пенсионираш,
ще си намираш занимания извън къщи,
за да мога да дишам.
В противен случай, при цялата ми любов, ще те убия.
Но с любов. - И то огромна.
Всеки смята, че играеш голф, предвид вида ти.
Може би е време да се научиш.
Виж...
Разбирам, че изпадаш в ужас.
Женени сме от близо трийсет години.
Безумие. - Отне ми време, но те познавам добре.
Имаш нужда от лично пространство.
Точно това крепи брака ни.
Да.
Но...
Аз се скъсвах от работа толкова години.
Мой ред е да си стоя вкъщи. Заслужил съм си го.
Ако не искаш да се препъваме един в друг, добре.
Измисли си някакво занимание навън.
Разбра ли?
Сериозно ли го казваш?
Да. Но с любов.
Боже.
Тиа, приятелко, трябва да поговорим.
Привет.
О, здравей.
Трябва да повдигнат това нещо, за да не се налага да клечиш така.
Не, добре стяга дупето.
И помага за креватната езда, нали се сещаш?
Господи, Габи. - Спокойно де, не се напрягай.
Говорих с Тиа, тя няма нищо против. - Как така си говорила с Тиа?
Побъбрихме си по женски и й обясних,
че бях потисната заради развода, имаше много алкохол,
а и ти си безопасен за чукане.
В смисъл, че никога няма да хлътнем.
Затова чепът ти е безопасен.
Не бих казал, че е безопасен. Според мен е голям бандюга.
Като Нийл Дайъмънд. - Оприличаваш пениса си на Нийл Дайъмънд?
Лошо сравнение. - Важното е, че Тиа ми прости.
Разбира, хора сме.
И не е нужно да имаме угризения.
Аз нямам. - Аз пък имам.
Между нас стана толкова объркано.
Усещам, че Алис се измъчва за нещо, но не ми казва за какво.
Как сега да помоля теб... - На разположение съм. Ще говоря с нея.
Между другото, беше хубаво да поговоря пак с Тиа.
Пробвай и ти.
Още се чувствам виновен, но благодаря за подкрепата.
Моля. Аз благодаря за секса. Дай пет. - Стига де.
Може би е време за нова електромиография.
Как е настроението?
То винаги е добро. - Значи са започнали делюзиите.
Как е замръзването? - Какво замръзване?
Случва се, както си стоя, да искам да пристъпя, а не мога.
Звучи ужасно. - Не колкото веганството.
Как мога да помогна? - Засега лекарствата му влияят добре.
Ефикасността им ще спадне с времето, но той си прави упражненията.
Има ли напредък с хидратирането?
Той твърди... - Той е тук.
И пикае постоянно.
Поздравления. - Благодаря.
Сестрата ще дойде да ти вземе кръв.
Може да се притесни, защото си ти.
Мег, беше ми приятно. - И на мен, докторе.
Пол, ще се видим след месец. - Мечтай си.
Харесваш я.
Ти я харесваш.
Как мина поредното интервю за работа?
Посочиха ме с пръст и рекоха "не". Така че стискай палци.
Тръгнала съм за сладолед с колелото.
Може да се хванеш отзад със скейтборда. - Та да се претрепя.
Сладоледът ще те разведри.
Виж, аз...
Ясно, вече няма да движим заедно, всичко се прецака.
Алис. - Чао!
Чакай. - Здрасти, Лиз.
Какво има? - Ново куче? Какво стана с Говньо?
Едно семейство от Енсино го осинови. Кръстили са го Купър.
Значи са бели? - Да.
Но този е добро момче.
Как го кръстихте? - Тампоноядко.
Тампоноядко? - Да.
Ще се разходиш ли с нас? - Да.
Но съблечи костюма. Изглеждаш идиотски.
Права си.
Тампон ли търсиш?
Толкова са вкусни, знам.
Ще отворя.
Здравей. Какво има? - Минавах наблизо,
бях за сладолед. - Носиш ли и на мен?
Не знаех, че искаш. - Естествено. Отговорът винаги е "да".
Може ли да вляза? - Виж, Алис...
Това е моят бастион на самотата. - Трябваше да звънна.
Извинявай. - Добре ли си? Може ли да почака до утре?
Да. Честно казано, изобщо не ми се мисли за това днес.
Добре. - Чао.
Чао. С ядки и маршмелоу.
Такъв сладолед ли искаш? - Да.
Тя вече изхвърли всичко вкусно.
Чао.
Пациентка?
Нещо такова. Напомня ми на теб на тази възраст.
Аз не бях сладурана.
Глупости. Искаш ли нещо за ядене? Да си поръчаме?
Да. Салата, нещо безкрайно здравословно.
Почва се.
Исках да говоря с теб за... Не!
Предполагам, че още ти е трудно да ме гледаш в очите.
Да. Просто не мога да повярвам, че се опитах да те целуна.
Кой прави такива глупости? - Всеки!
Уоли, ще ти помогне ли, ако ти кажа, че съвсем наскоро
допуснах значително по-голяма грешка с приятелка?
Отвори и двете.
Защо гледаш тъжно? - Просто гледам.
Да не налетя на терапевтката си?
На терапевтка. Мисълта ми е, че тя виждаше, че се измъчвам,
и пускаше шеги, говореше как всички сме хора.
Успя да ме успокои, макар да преживяваше същото.
Явно е готина.
А ти как я разведри?
Никак. Мислех само за себе си.
Май те разлюбих. Прекалено голям егоист си.
Времето ни изтече.
Чуй това. Открих плочата онзи ден.
Когато беше около шестгодишна, трудно заспиваше.
Стъпваше върху моите стъпала и танцувахме, докато дрямката те обори.
Помниш ли?
Боя се, че не.
Къщата на расистката Пам. Дръж го.
Тя обича белите си цветенца. - Ха така, ха така!
Готово. Майната й на Пам. - Да, правилно.
Съжалявам за интервюто.
Знаеш ли колко е трудно да намериш работа, ако си съден?
Не ме взеха в хранителен магазин.
Хем бях с костюм и с тази усмивка.
Прекрасни хора сме, Шон. Никой не ни подкрепя.
Виновен ли съм, че съм красив? - Не си.
Не се ядосвай за работа, която не искаш. Какво обичаш да правиш?
Не знам. Харесва ми да готвя.
В армията ни писваше от готови храни.
Момчетата обожаваха да им забъркам нещо.
Правеше ме щастлив. - Това е важно.
Явно и аз ще си търся нещо извън къщи, което да ме прави щастлива.
Какво обичаш? - Да си вра носа в чуждия живот.
Дали някой би ми плащал за това? - Не, ще го правиш на добра воля.
Може ли да поговоря с теб за нещо? За Алис.
Опита се да ме целуне.
Сега е странно.
Тя ми се сърди, а нищо не съм направил.
Не мисля, че ти се сърди.
Според мен просто се страхува да не бъде изоставена.
Отново. - Ясно.
Хайде.
Защо от дупето на кучето ти стърчи конец?
Спомни си как му е името, Шон. Не е случайно.
Леле.
"При умствена недееспособност
не желая животът ми да бъде поддържан изкуствено
или с крайни мерки."
Точно така.
Значи ако не съм с ума си, тя може да ме задуши с възглавница.
Сериозно ли? Какво ти става?
Нищо. Така искам да си отида.
Последното, което ще видя, е красивата ми дъщеря.
Подписвай.
Къде... - Там е идеално.
Готово!
Това е всичко. Благодаря, Мег. - Аз благодаря.
Желая ти приятно прекарване тук.
И не забравяй, че баща ти е
страхотен човек въпреки всичко, което ще ти наговорят, докато си тук.
Довиждане, Кевин. - Така ме нарича.
Шегичка, която тайно мразя. - Значи, че те харесва.
И аз това казах. - Чао, Кевин.
Добре, тръгвам. Чао.
Много се гордея с теб. Чао.
Добре ли си? - Много ми дойде.
Правните аспекти и медицинската информация от докторката, с която искаш да спиш.
Извинявай, че те товаря.
Не се извинявай. - Прекарах си страхотно с теб, Мег.
Аз също, татко.
Слушай, имам новина, която мисля, че ще зарадва и двама ни.
С Дейв сме на мнение, че е време майка му да напусне къщата за гости.
Къде ще отиде? - Може да се прибере вкъщи
или да отиде в някоя клиника за лечение на въображаеми травми.
И ще се радваме, ако ти...
Ако заживееш при нас. - Сериозно?
Да, сериозно. Ще си имаш баня, кухня, дори малък кабинет.
С Дейв ще те караме, където кажеш,
а и Мейсън ще опознае дядо си.
Това е голям жест.
За вълка говорим... Мейсън е. Само да го чуя и ще ти го дам.
Не. - Здравей, миличък. Как си?
Сериозно? Не.
Не искам да живея у вас.
Какво?
Пълна гадост!
Дори не искаше да е в една стая с мен.
Сигурно ме мисли за тъпачка. - Глупости, не те мисли за тъпачка.
Защото си адски секси и суперготина.
Само така говориш. - Напротив.
Не бих те лъгала. Можеш да свалиш, когото решиш.
Сигурно затова баща ти все е на тръни.
Наистина мислех, че Шон ме харесва.
Кой знае! Може и да не си се лъгала.
Но положението му е сложно. Живее у вас, има си проблеми.
А и в края на краищата, драга моя, ти си само на 17 г.
Драга моя, почти на 18 съм. А той е само на 22.
С колко по-голям си била?
С 50-годишен, но бях по-голяма от теб. - Колко точно?
На 19. Но не е същото. Г-н Поузли беше приятел на татко,
на когото бях сърдита. - О, боже.
Казвам само, че постоянно се случват такива неща.
Налиташ на когото не трябва, изчукваш друг...
Но те уверявам, че ако с Шон сте приятели,
каквито мисля, че сте, всичко това ще отшуми.
Искам да не се беше случвало! - Разбирам те.
Ужасно конфузно е.
Но се гордея с теб, защото си се решила на тази стъпка,
въпреки че е можело да те заболи, което значи, че се съвземаш.
Привет. Как е? Габи, може ли? - Не сме свършили.
Така ли? Добре.
Преметнах го.
Държа се безобразно на купона и трябва да го поизмъчвам още малко.
Изчакай някоя година и преспи с негов приятел.
Г-н Поузли секси ли беше? - Не. Но татко държеше на него.
Мег. - Ако побързам, ще хвана самолета днес...
Почакай. - И ще мога да гледам мача на Мейсън утре.
Не е нужно да си ходиш. - Разбрах, не можеш да тръгнеш току-така.
Имам отговорности пред пациентите.
Знам колко са ти важни. Дори те посещават вкъщи.
За Алис ли говориш? - Не знам.
Тя е дъщеря на Джими. Просто се опитвам да помогна.
Страхотно. Най-сетне намираш време за някой, който не ти е пациент.
Знаеш ли кое е тъпото? Винаги съм мислила, че ще съм аз.
Чакай, разговорът тръгна накриво.
Наистина съм благодарен за усилията ти да ми помогнеш.
Нима не разбираш, татко? Ти си на 73 години и си болен.
До края на живота ти ли ще бъдем скарани?
През цялото ми детство слушах как хората те възхваляват.
И се питах: "За кого говорят, по дяволите? Той никога не е до мен".
Можем да оправим отношенията си и без да се местя.
Не съм готов за това.
Не още.
Не още. Ясно.
Значи ще ни удостоиш с присъствието си,
когато вече не можеш да говориш и да се храниш сам. Късметлии сме!
Мег. Стой! Моля те.
Ще пратя на Мейсън поздрави от теб.
Мамка му! Господи.
Та значи, говорих с Алис. Добре е.
Кажи ми, че помниш какво да правиш. Повтори го.
Нищо. - Точно така, браво.
Благодаря още веднъж. Но не за това исках да говорим.
Днес по време на сеанс осъзнах, че се грижа добре за пациентите си,
но в последно време ми стана навик да се оставям на грижите на околните.
Особено на твоите, но без да ти връщам жеста.
Питаш дали ми е станало ли?
Не. Стана ли ти? - Да.
Чудесно. Повече от веднъж ли? - Не прекалявай.
Трябваше да ти отвърна със същото,
когато каза, че не съжаляваш. - Няма нужда.
Трябваше, защото е вярно.
Далеч не съм готов за нещо сериозно, както може би виждаш.
И разбирам, че съм безопасен за чукане. - Така си е.
Но ти ме обнадежди, че някой ден може и да се оправя.
И съм ти благодарен за това.
Стига. Както и да е, казах си го.
Приятелска прегръдка? - Много бих искал.
Обаче пенисът ти помръдна. - Не беше такова помръдване.
Здрасти. - Привет.
Извинявай.
Яде ли ви се скара? - Скара? Да.
С удоволствие бих поела още мръвка. - Стига, Габи.
Опа.
Не се притеснявам. - А трябва. Заплашваш ли ме?
Здрасти. Къде е Дерек? - Благодаря. Не му казах.
Благодаря.
Храната е почти готова. Трябва ми помощник.
Алис, ще ми помогнеш ли?
Добре де, стига ме юрка.
Гадино. - Гадино.
На чийзбургери ли ми мирише?
Скъпи, обичаме те, идвай.
Добре. Прегладнял съм.
За мен ли е? - Да.
Благодаря.
Хайде, готово е. - Супер.
Идвайте.
Бургери.
Студен чай, лимонада.
Здравей.
Знам, че Габи е говорила с теб.
Бях пиян.
Съжалявам.
Може да звучи гадно,
но според мен и ти ми дължиш извинение.
За това, че умря.
Сигурно е ужасно да си умрял, но...
На теб се падна лесното.
Да му се не види!
Толкова ми липсваш.
Сякаш целият ми живот е разбит.
Може би затова преспах с най-добрата ти приятелка.
Говоря с майка ти.
Превод на субтитрите Боряна Богданова