Bliamba.
Kas per šūdas...
Prašau nesakyti to, ką visada sakai, kai padauginu.
Ar buvo verta?
Šūdžiau.
O, varge! - Taip.
O, varge. - Tai jau tikrai. Mes permiegojom.
Mes siaubingi. - O, varge, mes ištvirkėlės kiaulės.
Ką galvoji?
Galvoju: „Ką pagalvotų Tija?“
Jai nepatiko, kai pasiskolinau jūsų sodininką,
todėl jai nebūtų patikę tai, kad pasiskolinau tavo pimpį.
Nebuvo taip, kad pasiskolinai, Gabe. Aš jį siūliau,
kaip saldainius per Heloviną.
Jei per Heloviną imsi dalinti pimpalus, tave suims.
Nežiūrėk. Kur mano liemenėlė?
Liemenėlė. Gerai.
Turėtų būt kažkur čia. Liemenėlė. Kur liemenėlė?
Radau! Radau tavo liemenėlę!
Šūdas. Ačiū. Žinai, ką? - Radau tavo liemenėlę.
Supratau.
Man reikėjo įrodyti sau, kad mano pūtė veikia.
Ji veikia, Gabe. Kaip gerai sutepta mašina.
Tikrai?
Ji drėgna ir svetinga, kaip Florida.
Vadink mano pūtę visom valstijom,
tik ne Florida, girdi?
Gerai.
Tavo suknelė. Apsivilkime suknelę.
Suknelę. - Ir aš užsimesiu chalatą.
Man patinka. - Ir viskas vėl bus normalu.
Kur šito sušikto chalato viršus?
Čia. - Štai.
Gerai. - Nes tai normalu.
Mes susitvarkysim. - Taip.
Elkimės kaip niekur nieko. Mes - suaugę. - Tiesa.
Tėti, greit nusileisi?
Gal man išlipt pro langą?
Taip.
Labas.
Aš visai nepykstu, kad vakar lindai bučiuotis.
Truputį šiurpoka, nes tu - daug vyresnis,
bet viskas gerai. Tikrai.
Klausyk, Alisa, aš ne... - Biče, ramiai.
Galim daugiau niekada gyvenime apie tai nekalbėti?
Gerai. Sutinku.
Sveiki, puiku. Labas, Alisa, tu - virtuvėje.
Alisa - virtuvėje.
Sveiki. - Gabe.
Gabė - virtuvėje. - Kas per šūdas? Nakvojai mano namuose?
Svečių kambaryje. - Man patinka tas kambarys.
Labai gražus. - Jie abu keisti.
Norit kavos? - Taip.
Prašau. Man su daugiau grietinėlės. - Prašau. Pirmyn.
Ačiū. Taip. - Žinoma.
Aš irgi atsigersiu. Juodos.
Gerai, man metas.
Iškepiau blynų, jei kas nori.
Viso. - Kaip miela.
Bliamba, noriu blynų.
Polai. Labas rytas.
Labas rytas. - Labas.
Tie pikti Liz guminukai užpuolė mane iš pasalų.
Mano duktė atvyksta anksčiau. Gali parvežti mane namo?
Taip. Žinoma. - Man metas.
Pasimatysim vėliau.
Mano rasos lašeli. - Kvepi prastais sprendimais.
Liaukis. Mes visi tuo kvepiam.
Aš apsimesiu, kad mano sprendimas kitoks. Gerai. Iki.
Taigi, man metas. Ačiū.
Iki, Gabe. - Iki.
Tai kaip seksas?
Bliamba! Kaip manai, ar dar kas žino?
Ir aš nežinojau. Pajuokavau.
Prakeikimas! Ne vakarėlis, o tragedija, Polai.
Taip, tikrai. Teks ilgai tvarkytis.
Bet tai - ne mano problema.
Įdomu, ar greit Gabė supras, kad mane paliko.
Jei mašina išvažiuoja be tavęs, šauk!
Polas žino, kad mes permiegojom.
Fantastika.
Žmogau, pats norėjau jai pasakyti.
Norėjau atsiprašyti, kad sugadinau tavo svarbų vakarėlį.
Ką čia šneki?
Čarlis pasakė „taip“,
ir dabar turėsim kiečiausią visų laikų piršlybų istoriją.
Buvo ašarų, buvo vėmalų, atvyko Bernadete Piters.
Tau net neteks dovanoti mums dovanos vestuvių proga.
Tačiau dovanok. Nes aš nusiminęs.
Pirksiu labai brangią.
Gerai.
Manęs laukia dar ilgas atsiprašymų maratonas.
Gerai. Pasimėgauk.
Atsiųsiu tau dovanų idėjų, kurios nebus paminėtos sąraše.
Iki greito.
Gal sutarkim taip: aš priimsiu tavo atsiprašymą,
ir mes pamiršim viską, kas vakar nutiko?
Ar tikrai nenori kokios brangios dovanos, kaip Brajanas?
Tu suklydai. Visi klysta, bliamba.
Nieko čia baisaus. Dieve mano.
Visi turėtų atleisti, pamiršti ir toliau gyventi, bliamba.
Tiesa.
Atleisk. Tiesiog dabar turiu savų problemų.
Gerai. Gal galiu padėti?
Taip. Sėskis.
Esi tas, su kuriuo tikėjausi pasikalbėti.
Gerai.
Ar nepagavai sarkazmo?
Ne, nepagavau.
Bet šis pokalbis toks keistas, jog iš tiesų tavim patikėjau.
Bet jei vis tik norėsi pasikalbėti...
Mūsų laikas baigėsi.
Kas per šūdas?
Labas. - Labas, tėti.
Sveika, mieloji. Užeik. - Labas.
Leisk, paimsiu. - Ne, aš pati. Viskas gerai.
Kas? Mieloji, nedaryk taip.
Netyrinėk. Man viskas gerai. - Kas? Aš netyrinėju.
Gerai.
Eime, įsikursi.
Išsivirsiu kavos. Nori? Turiu nenugriebto pieno.
Aš negeriu pieno.
Bandau būti vegane. Nesmerk. - Daug prašai.
Tai ką tau pasiūlyti?
Kažko su soja?
Tėti, noriu kai ką aptarti prieš einant pas neurologą, gerai?
Gerai. Bet galiu pasakyti kai ką pirmas?
Taip.
Aš galvojau apie mus, apie mūsų santykius.
Ir... - Tėti, nebūtina.
Tik sakau, jog jei norėtum pakalbėti apie ką nors,
apie ką nekalbėdavom anksčiau, nesidrovėk, aš ištversiu.
Tėti, praeitis yra praeitis.
Atleidau, pamiršau ir esu labai laiminga, kad atvykau.
Aš irgi laimingas, kad atvykai.
Gerai. - Bet man reikia kavos.
Vakar prisigėriau ir apsinešiau.
Ką, įstojai į broliją? - Ne, buvo gėjų piršlybų vakarėlis.
Tas pats.
Brangioji, ar mes turim pjūklą?
Aš jį paslėpiau po to, kai bandei taisyti terasą.
Skaudu. - Kodėl tu ne darbe?
Pasiėmiau laisvadienį. - Tu už savaitės išeini į pensiją.
O ką jie man padarys, atleis mane? Norėjau padaryt tau lentyną prieskoniams.
Man jos nereikia. Prieskonius laikau maisto sandėliuke.
Žinau. Nes mano krekeriai prasmirdę peletrūnu.
Žinai, ką? Gal ir gerai.
Man reikia su tavim pakalbėti. Sėsk.
Gerai. Turiu žinoti, jog išėjęs į pensiją,
surasi būdų dingti iš namų,
nes man reikia erdvės.
Antraip, ir sakau tai su meile, aš tave nužudysiu.
Bet su meile.
Su labai daug meilės. - Gerai.
Pavyzdžiui, visi mano, kad tu žaidi golfą, nes pažvelk į save.
Taip. - Tai gal išmok žaist golfą?
Klausyk...
Aš suprantu, kad tau neramu. - Taip.
Juk mes susituokę beveik 30 metų.
Beprotystė. - Tai truko ilgai, bet aš tave pažinau.
Tau reikia erdvės. - Taip.
Ir todėl mūsų santuoka neiširo.
Taip. - Taip.
Bet...
Aš ilgus metus ariau darbe kaip sušiktas arklys,
tad atėjo mano eilė būt namuose. Aš to nusipelniau.
Jei tu nenori trintis šonais, aš suprantu.
Todėl tu susigalvok sau veiklą už namų.
Gerai?
Tu dabar rimtai, bliamba?
Taip. Bet su meile.
O Dieve.
Tija, mergyt, mums reikia pakalbėti.
Sveikutis.
Labas. Sveika. - Labas.
Reikia pakelti tą daiktą,
kad tau netektų taip žemai tūptis.
Ne. Pritūpimai - sveika.
O dėl to pašokinėjimo ant koto, supranti apie ką aš?
Jėzau Kristau, Gabe. - Ramiai, žmogau.
Liaukis taip stresavęs, gerai? - Ką?
Pasikalbėjau su Tija, ir ji puikiai sureagavo.
Ką tai reiškia? Kalbėjai su Tija?
Mes atvirai pasikalbėjome, ir aš jai paaiškinau,
kad skyrybos su Niku man vožė per smegenis,
plius tona alkoholio
ir faktas, jog tu esi saugus pimpis.
Saugus pimpis? Tarp mūsų niekada nekils jokių jausmų,
taigi, tavo pimpis, kaip sakoma, saugus.
Dėl saugumo abejočiau.
Man jis labiau panašus į blogiuką.
Į kokį Nylą Daimondą ar panašiai.
Manai, kad tavo penis yra blogiukas kaip Nylas Daimondas?
Gal kažkas kitas.
Svarbu tai, jog Tija man atleido,
ir pasakė, kad ji supranta, kad mes - tik žmonės.
Ir mums svarbu nesigailėti paskui.
Aš nesigailiu. - Aš gailiuosi.
Bliamba, mūsų santykiai dabar tokie nenormalūs.
Matau, kad Alisa dėl kažko išgyvena.
Su manim ji nekalba.
Tau ji atsivertų, bet jaučiuosi keistai...
Liaukis. Su Alisa tau visada padėsiu. Aš su ja pakalbėsiu.
Beje, žinai, man smagu buvo vėl pasikalbėt su Tija.
Pamėgink ir tu. - Aš jaučiu
per didelę kaltę. Bet ačiū už pagalbą.
Prašom, žmogau. Ačiū, kad išdulkinai mane.
Duokš penkis. - Rimtai?
Gerai. Gal jau metas dar vienai EMG.
DR. DŽULĖ BARAM
Nuotaikos geros?
Mano nuotaika visada gera.
Taigi, jau prasidėjo haliucinacijos.
Kaip stingimas? - Koks stingimas?
Kartais, kai ramiai pastovėjęs noriu žengti žingsnį, negaliu.
Koks siaubas.
Geriau nei būti veganu.
Kaip aš galiu padėti?
Kol kas vaistai puikiai veikia.
Laikui bėgant jų efektyvumas mažės, bet jis daro mankštą ir...
Ar jis daugiau geria vandens?
Jis sako... - Jis - čia.
Ir jis sysioja visą laiką.
Sveikinu. - Ačiū.
Netrukus seselė ateis paimti kraujo.
Ji greičiausiai šiek tiek prisibijos jūsų.
Meg, buvo smagu susipažinti. - Ir man, daktare.
Ačiū. - Polai, pasimatysime po mėnesio.
Norėtum.
Tau ji patinka.
Sveikas! Buvai pokalby dėl darbo? Ir kaip?
Bičas dūrė į mane pirštu ir tarė: „Ne“. Taigi, laikau čiūrą.
Važiuoju pasivažinėti dviračiu ir nusipirkti ledų.
Gali paimt mano riedlentę ir pasilaikyt už bagažinės.
Puikus būdas numirti.
Liaukis, ledai visada tave pralinksmina.
Klausyk, aš...
Aišku. Mes nebegalime normaliai bendrauti,
nes dabar viskas labai keista. Supratau.
Alisa. - Viso!
Palauk. - Labas, Liz.
Labas.
Sveikas. Viskas gerai?
Turi naują šunį? Kur dingo Žiurkės Šūdas?
Jį paėmė šeima iš Ensino. Pavadino jį Kuperiu.
Vadinasi, baltaodžiai. - Taip.
Bet šitas - geras šunelis. Taip.
Koks vardas? - Tamponų Ėdikas.
Tamponų Ėdikas? - Taip.
Gal nori prasieiti su mumis?
Taip. - Gerai.
Gal persirenk? Keistai atrodai.
Gera idėja. - Taip.
Ieškai tamponų?
Jie tokie skanūs. Žinau, geruliai.
Atidarysiu.
Labas, vaikeli. - Labas.
Kas nutiko? - Važiavau pro šalį.
Ledų pirkti. - Atnešei ir man?
Nemaniau, kad norėsi.
Po galais, juk tai ledai. Visada jų noriu.
Galiu užeiti?
Klausyk, Alisa, čia...
Čia mano Vienatvės tvirtovė.
Atsiprašau. Derėjo paskambinti
prieš veržiantis pro duris. Atleisk. - Nieko tokio. Ar viskas gerai?
Tai gali palaukt iki rytojaus?
Taip. Jei atvirai... Dievuliau, norėčiau negalvoti apie tai šiandien.
Gerai. - Gerai. Iki.
Iki. „Rocky Road“.
Šitų ledų norėtum? - Taip.
Ji išmetė iš namų visus skanėstus.
Iki.
Pacientė?
Taip, panašiai. Man ji primena tave tokio amžiaus.
Aš nebuvau tokia gražutė.
Buvai. Nori ko užkąsti? Gal užsisakykime?
Taip. Salotų, kokių supersveikų.
Prasideda.
Taigi, noriu pakalbėt su tavim... Ne!
Suprantu, kad tau sunku žiūrėti į mane.
Negaliu patikėti, kad lindau bučiuotis.
Kas gi taip kvailai elgiasi?
Visi.
Vole, ar tau padėtų, jei pasakyčiau, kad pats neseniai
su pažįstamu žmogumi padariau dar didesnę klaidą?
Atmerk abi.
Kodėl tavo veidas liūdnas? - Tai tiesiog veidas.
Glamonėjaisi su savo psichologe?
Kita psichologe. Noriu pasakyt,
ji matė, kad aš baisiai graužiuosi,
ir ji pokštavo, sakė, kad visi mes - žmonės,
Ji mane ramino,
nors jai pačiai taip pat buvo nelengva.
Ji, regis, šauni. - Taip.
Ar tu irgi ją raminai?
Ne. Aš pliurpiau tik apie save.
Tu man jau nebepatinki. Pernelyg savanaudiškas.
Mūsų laikas baigėsi, Vole.
Paklausyk. Neseniai radau.
Kai tau buvo kokie šešeri,
tau būdavo sunku užmigti.
Tu užlipdavai man ant pėdų, ir mes taip šokdavom, kol užsimanydavai miego.
Prisimeni?
Deja, ne.
Rasistės Pem namas. Laikyk.
Laikyk jį.
Jai patinka baltos gėlytės.
Taip. Taip, taip.
Viskas. Velniop Pem. - Taip, velniop Pem.
Apgailestauju, kad nepavyko darbo pokalbis.
Ar žinai, kaip sunku rasti darbą, jei esi teistas?
Manęs nepriėmė sušikta rajono maisto parduotuvė,
kai vilkėjau kostiumą ir taip šypsojausi?
Mes gražūs žmonės, Šonai. Niekas mūsų nepalaiko.
Aš neprašiau tokios gražios išvaizdos.
Ne.
Nesuk galvos dėl darbo, kuris nebūtų tau patikęs.
Ką mėgsti daryti?
Nežinau. Man patinka gaminti maistą.
Kariuomenėje, kai mums pabosdavo maisto daviniai,
aš pagamindavau kažką ir draugams patikdavo.
Aš būdavau laimingas.
Laimė - svarbu.
Panašu, kad man teks ieškot kažko, kas man patiktų, ne namuose.
O kas tau patinka? - Aiškint žmonėms, kaip jiems gyventi.
Kaip manai, ar man mokėtų už tai?
Ne, mes žinom, kad tai darai nemokamai.
Taip.
Galiu su tavim pakalbėti? Apie Alisą.
Ji bandė mane pabučiuoti.
Ir dabar abu labai keistai jaučiamės.
Aš net nieko nepadariau, o ji ant manęs pyksta.
Ji nepyksta, Šonai.
Manau, ji bijo būti palikta.
Dar kartą. - Taip.
Supratau.
Eime.
Kodėl iš tavo šuns užpakalio kyšo siūlas?
Prisimink jo vardą, Šonai. Vardą.
Velnias.
„Protinio neįgalumo atveju
nesutinku, kad mano gyvybė būtų palaikoma dirbtiniais
ar rizikingo gelbėjimo būdais.“
Taip, po galais.
Jei panirsiu į komą, ji gali uždusinti mane pagalve.
Rimtai? Kas tau negerai?
Nieko. Aš taip norėčiau išeiti.
Kad paskutinis vaizdas būtų gražus mano dukters veidas.
Pasirašyk tą sumautą popierių.
Gerai. Kur man... - Čia, puiku.
Gerai!
Tai viskas, ko man reikia. Ačiū, Meg. - Ačiū.
Tikiuosi, tavo vizitas čia bus malonus.
Ir nepamiršk, kad tavo tėvas iš tiesų
nuostabus, nepaisant visų įrodymų,
su kuriais neabejotinai susidursi būdama čia.
Lik sveikas, Kevinai.
Čia aš Kevinas.
Tai mūsų pokštas, kurio slapčia nekenčiu.
Vadinasi, tu jam patinki.
Aš sakiau tą patį. - Lik sveikas, Kevinai.
Gerai, štai. Viso. - Viso.
Labai tavimi didžiuojuosi. Viso. - Viso.
Uf.
Kaip tu? - Gerai, tik tiek visko daug.
Visi tie teisiniai reikalai, medicininė informacija
iš daktarės, kuri tau patinka.
Atleisk, tai išties daug.
Neatsiprašinėk. - Meg, man gera būti su tavim.
Taip, man irgi, tėti.
Turiu naujieną, kuri, manau, mus abu pradžiugins.
Kalbėjau su Deivu, ir mes abu sutarėme,
kad jo mamai metas išsikraustyt iš mūsų svečių namelio.
Kur ji vyks? - Nežinau. Gal grįš namo,
o gal į kokią įsivaizduojamų pėdos ligų kliniką.
Ir mes norėtume, kad tu...
Norėtume, kad ten apsigyventum tu. - Tikrai?
Taip, tikrai.
Turėsi savo vonią, virtuvę, ten ir darbo kabinetas bus.
Mes su Deivu vežiosim tave, kur reikės,
o tu pagaliau pabendrausi su Meisonu. Jis pažins savo senelį.
Kaip dosnu.
Vilką mini, vilkas čia. Meisonas.
Leisk man... Aš su juo pakalbėsiu ir duosiu tau...
Ei, ne... - Labas, sūneli. Kaip tu?
Rimtai? Ne.
Aš nenoriu kraustytis į tavo namus.
Ką?
Jaučiausi taip sušiktai.
Jis net vienam kambary su manim neištvėrė.
Aš jam pasirodžiau nevykėle. - Jetau.
Jis nemano, kad tu nevykėlė, girdi?
Žinai, kodėl? Nes tu - tikra gražuolė ir nerealiai kieta pana.
Tu tik taip sakai. - Ne.
Aš apie tai nemeluočiau. Gali gauti tokį vaikiną, kokio tik nori.
Gal dėl to tavo tėtis taip dėl tavęs nerimauja.
Aš tikrai maniau, kad patinku Šonui.
Kas žino? Gal taip ir buvo?
Bet suprask ir jį.
Jis gyvena tavo tėvo namuose, turi daug problemų,
ir galų gale tau juk tik 17-ika, panelyte.
Panelyte, man beveik 18-ika, o jam - tik 22-eji.
Kokio amžiaus buvo tavo vyriausias vyras?
50-ies, bet buvau daug vyresnė už tave. - Kiek tau buvo?
19-ika, gerai? Bet tai - kas kita, nes ponas Poslis buvo mano tėčio draugas,
o aš labai pykau ant tėčio, girdi? - O Dieve.
Tik noriu pasakyti, kad žmonėms nuolat nutinka toks mėšlas.
Imi kabinti ne tą, permiegi su ne tuo.
Bet patikėk manim, jei jūs su Šonu esat draugai,
o aš manau, kad taip, visa tai labai greit praeis.
Norėčiau, kad to nebūtų nutikę! - Suprantu tave.
Tikrai labai gėda.
Tačiau aš didžiuojuosi tavim, nes tu išdrįsai,
net jei po to tau skauda. Tai reiškia, jog vėl tampi savim.
Taip.
Labas. Labas abiem. Kaip sekasi?
Gabe, galim pakalbėti? - Mes dar nebaigėm.
Ne? Gerai.
Mes baigėm.
Vakarėlyje jis žiauriai susimovė,
todėl kankinu jį. - Žinoma.
Palauk porą metelių, galėsi permiegot su kokiu jo draugu.
Ar ponas Poslis buvo gražus?
Ne, bet tėtis jį labai vertino.
Meg.
Jei paskubėsiu, spėsiu išskristi šįvakar...
Palauk. - ...ir nueisiu
į Meisono rungtynes, bus labai gražu.
Neprivalai išskristi. - Ne. Viskas gerai.
Tu paaiškinai, aš supratau.
Tu negali išvykti į kitą šalies kraštą.
Aš atsakingas už savo už pacientus.
Taip, pacientai. Žinau, kaip jie tau svarbūs.
Jie net pas tave į namus ateina.
Kalbi apie Alisą? - Nežinau.
Dukrele, ji - Džimio duktė. Aš jai tik padedu.
Puiku.
Pagaliau skiri laiko žmogui, kuris nėra tavo pacientas.
Žinai, kas kvailiausia? Tikėjausi, kad skirsi jo man.
Pala, pala. Tai krypsta kažkur ne ten.
Aš labai dėkingas tau už viską, ką dėl manęs darai.
Kaip tu nesupranti, tėti? Tau 73-eji, ir tu sergi.
Ar tikrai ketini likusį laiką nesistengti dėl santykių su manim?
Visą vaikystę man visi sakydavo, koks tu nuostabus.
O aš galvodavau: „Apie ką, po galais, jie kalba?
Aš niekad nesulaukiu jo dėmesio.“
Mes galime taisyti santykius ir be mano persikraustymo.
Aš tam nepasirengęs.
Dar ne.
Dar ne, aišku.
Tu leisi mums pasimėgauti savo draugija,
kai nebegalėsi pats valgyti ir kalbėti! Kokie mes būsim laimingi!
Meg. Stok! Prašau.
Perduosiu Meisonui nuo tavęs linkėjimų.
Bliamba! Jėzau.
Pakalbėjau su Alisa. Jai viskas gerai. - Taip.
Ir noriu įsitikinti, ar pameni, ką turi dabar daryt.
Pakartok man.
Nieko. - Būtent. Šaunuolis. Girdi?
Ačiū dar kartą, bet aš ne apie tai.
Šiandien sesijos metu suvokiau,
kad gerai dirbu savo darbą,
bet pastaraisiais metais įgijau įprotį
leisti kitiems rūpintis manimi.
Ypač tau, bet aš neatsakau tau tuo pačiu.
Klausi, ar aš patyriau orgazmą?
Ne. Patyrei? - Taip.
Puiki žinia. Ne vieną? - Nebeklausinėk.
Gerai.
Labai malonu iš tavo pusės, jog pasakei, kad nesigaili to.
Man derėjo pasakyti tau tą patį. - Ne, viskas gerai.
Gabe, aš turėjau pasakyti tą patį, privalėjau.
Suprantu, kad santykiams dar toli gražu nesu pasiruošęs.
Pati tą supranti.
Ir suprantu, kad esu „saugus pimpis“. - Taip, tiesa.
Tu man padedi turėti viltį, kad kada nors galbūt būsiu pasirengęs.
Nežinau. Aš tiesiog tau dėkingas už tai.
Štai tokia mano kalba.
Apsikabinsim kaip draugai? - Taip, mielai.
Gerai. Tavo daiktas sujudėjo.
Jis krustelėjo, o ne sujudėjo.
Labas.
Labas, žmogau. - Sveiki.
Atleisk. - Taip.
Valgysit kepsnių? - Kepsnių? Taip.
Taip, norėčiau dar mėsos. - Velniai griebtų, Gabe.
Šiu.
Aš ramus.
O turėtum nerimauti. Ar tu man grasini?
Sveika. Kur Derekas? - Labas. Ačiū. Nieko jam nesakiau.
Ačiū.
Maistas beveik paruoštas. Man reikia padėjėjo.
Ei, Alisa? Padėsi man?
Gerai, tik nevaikyk manęs kaip koks bosas.
Sveikas, šikniau. - Sveika, šikne.
Ei! Ar užuodžiu mėsainius su sūriu?
Mielasis, mes tave mylim. Ateik.
Gerai. Aš išbadėjęs.
Man? - Tau.
Ačiū.
Viskas paruošta. - Puiku.
Eime.
Mėsainiai.
Šalta arbata. Limonadas.
Labas.
Žinau, kad Gabė kalbėjo su tavim.
Bet aš buvau girtas.
Man labai gaila.
Žinau, kad tai skambės nekaip,
bet aš manau, kad ir tau derėtų manęs atsiprašyti...
už mirtį.
Suprask mane teisingai, žinau, turbūt blogai būt mirusiai, bet...
Man atrodo, kad lengvai išsisukai.
Prakeikimas.
Man taip tavęs trūksta.
Ir gyvenimas man atrodo sušiktas.
Dėl to galbūt permiegojau su tavo geriausia drauge.
Aš čia kalbėjau su tavo mama.
Išvertė Egidija Namavičė