Ahoj, dědo.
Nazdar, Masone. Jak se vede?
Myslel jsem, že se zase dostanu do máminy hlasovky. Jak se máš?
Dobře. - Jak ti jde baseball?
Skvěle. Jsem středopolař.
Ty jo. To je moc důležitá pozice.
To je lepší než pravé pole. Tam dávají exoty.
Exot se neříká.
Slovo exot se neříká?
Blbost.
Chlapče, máš tam mámu? Předáš mi ji?
Haló? - Paule. Ahoj. Tady Dave.
Meg je ve sprše, ale víš, že s tebou teď nechce mluvit.
Něco pro mě udělej, Dave. Řekni jí, že se chová jak malá.
Rád jsem tě slyšel.
Já tebe taky, Dave.
Ahoj.
Asi týden to s Donnym bylo super.
Ale teď už zase kritizuje všechno, co udělám.
Grace, můj odborný názor znáte.
Váš manžel je magor.
Pardon, ale působí jako padouch z filmů z 80. let.
Klidně by poslechl senseie a srazil mě k zemi.
Nenechá toho. A to dělám všechno.
On dělá jenom kafe.
„Ty vajíčka jsou řídký, Grace, ale to kafe je jinej level.
To prádlo je zase blbě vypraný, ale moje kafe je krutopřísný.“
On řekne o nápoji, že je „krutopřísný“?
Někdy bych mu to drahocenný kafe nejradši shodila ze stolu.
Prostě „šups“. Polila bych mu ty jeho divný koule.
Jak divný?
Jsou obří a prostě nejsou...
Jasně, nechci to vědět. Tak to udělejte, Grace.
Ne na koule, to by bylo napadení, ale jinak jo.
Vylijte ho třeba do dřezu. Tomu se říká narušení vzorce.
Mám ho šupsnout?
Šups. Bude se pořád chovat špatně, když ho nikdo nepotrestá.
Když člověk něco posere, tak si to musí odskákat.
Vlastně mě to dneska taky čeká.
Jak to? Co jste provedl?
Promiň, že jsem se vyspal s tetou Gaby.
Panebože.
Za celej život mi „teto Gaby“ neřekla ani jednou, vole.
Proč to říkáš? Chceš, aby to bylo divnější?
Nechci, to samo.
Už půjdu.
Počkej, prosím.
Překonáme to upřímnou debatou. - Jo.
Nechci slyšet, jak jsi Gaby znesvětil.
Moment. Znesvětili jsme se navzájem.
Jo. Kus práce odvedla ona.
A znáš mě. Myslíš, že to zčásti nebylo i na mně?
Myslíš, že za to mohlo jenom jeho charisma a finty?
Vidíš ten obličej? Kolik měl takovej člověk ženských?
Nanejvýš dvě nebo tři.
Mám normální obličej. - No jo.
Bože, vyhrála jsi, Gaby. Jsem nasraná i na tebe. Mám ti říkat mami?
To se mi ani trochu nelíbí.
S tvým tátou jsme to probrali a uznali, že to byla hrozná chyba.
Přesně tak. Oba jsme zrovna byli zranitelní...
Ne. - Fajn.
A nic to neznamenalo. - Nic.
Takže jsi ojel ženskou, která pro tebe nic neznamená,
ale pro mámu ano, a to v mámině posteli?
Je to i moje postel. Pochází z jejího rodného domu? Jo.
Byl to dárek od dědy po smrti babičky? Jo.
Ale nebyla jen její, je i moje.
Navíc to v posteli ani nebylo.
Zadrž.
Stálo se u toho. - Prokrista.
Jdu zvracet.
Jo. To chápu.
Seš normální?
Chtěli jsme být upřímní. Stáli jsme u toho.
Uvidíme se v práci.
TERAPIE PRAVDOU
Jak se tohleto jí?
Neznáš Fun Dip?
Ne, Fun Dip neznám.
Tou tyčinkou nabereš ten sladkej prášek a pak sníš i tu tyčinku.
To jako fakt? - Jo.
Proč ti platím sladkým?
Protože jsi chudá a mně to chutná.
Summer furt otravuje kvůli zahradní párty, co dneska pořádá.
Zahradní párty?
To je jak Drinky pod mostem,
jen se všichni vplíží do zahrad v Kinneloi a ztřískají se.
Summer vymýšlí dobré názvy.
Možná bych tam měla jít. Všichni kolem mě si dělají, co chtějí.
Minulý týden za mnou na pláži přišel jeden vysokoškolák
a ptal se, kam chodím na vysokou, a očividně mě balil.
Měli jsme prostě zajet k němu. Měl vespu.
O pletkách s klukama, co mají vespu, ani nežertuj.
To se může jíst?
Dobrá tyčinka.
Ty jsi teď jediný normální dospělák, co znám.
Jo. Táta se chová jak debil.
Měj pro něj trochu pochopení.
Vy mladí si myslíte, že jste jediní, kdo má problémy.
Tvůj táta to má těžký.
Jako všichni.
Všechno se netočí kolem tebe.
To jsem ani neřekla. - Co...
Říkals, že ti můžu sdělovat všechno, co mě trápí.
Bože, nevím, co s tebou je, ale seru na to.
Dobře, omlouvám se.
Byl jsem...
Sám toho mám nad hlavu.
Vylil jsem si to na tobě.
Zůstaň, prosím. No tak. Jinak mi z toho bude nanic.
Čau.
Ty to s ženskýma ale umíš.
Sakra.
Nejseš oblečenej na túru.
Fakt? Už mám zpocenej zadek.
Chtěl jsem s tebou mluvit předtím.
Promiň. Předsvatební trénink přesouvat nemůžu.
Za pár týdnů budu chodit bez trička. I do práce a do restaurací.
Já ho nesundávám ani na sex.
Poslyš, Charlie. S Brianem už jsem o svém chování mluvil,
ale chci se omluvit i tobě.
To je dobrý. Máme tě rádi, Jimmy. - Jo.
Mimochodem se budeme brát dřív.
Příští měsíc si oba můžeme vzít volno v práci.
A když to bude narychlo, můžeme omylem nepozvat lidi, co nesnášíme.
Bena.
A zastav na chvilku.
Vím, že jsme se chtěli navzájem oddat... - Jo.
...ale mít proslov o lásce a manželství je určitě to poslední, co chceš.
Děláš si srandu? Strašně se těším.
Všichni budou čumět. Jako když jsi oddával mě a Tiu.
Hele, už to otočím, na stehnech už mám propocený kalhoty.
Uvidíme se pak. - Dobře.
Ahoj. - Ahoj, kamaráde.
Ještěže jsi mu řekl, že nás neoddá.
Ticho.
Ahoj! - Ahoj!
Kruci. - To nic.
Chci se tě zeptat, co říkáš na výstavy.
Radši umřu.
Aha. Nechceš se mnou jít na výstavu?
Jo, budu řídit. Jsem moc hrr?
Jo, ale v pohodě, to je naše značka.
Máme značku? To je úžasný.
Jde o tohle.
Nico mě pozval na svou výstavu a já ho chci podpořit.
Jak maluje?
Na těch obrazech fakt něco je, nebo je to jenom takový blé?
Některý jsou „blé“ a některý zase „no tak jo“.
Ahoj.
Vracím talíř z grilovačky.
Děkuju.
Seane, nechceš s náma jít na výstavu?
Obrazů?
Jsou tam „blé“ i „no tak jo“.
Bude se ti to líbit.
A nemůžu tam vzít bohatou bělošku, aniž bych to vyvážila černochem.
Rozumím. Půjdu. - Díky, kámo.
Když mě zvou jiní černošští kámoši, ničím to nevyvažují.
Liz, ty jiný černochy za kámoše nemáš.
Ani náhodou. - Já vím.
Ale moc bych chtěla.
Jo.
Ahoj. - Ahoj.
Chci z toho klavíru dostat zbytek zvratků.
Jak vidíš, vysoké c pořád nefunguje.
V nejhorším případě ho jen budeš muset celej vyhodit.
Musím ti něco říct. - Co?
Myslel jsem, že ti jen nechám vzkaz. Nemáš venku auto.
Počkej, promiň. Kde je?
To nevím.
Cože?
Nemá ho Alice?
Nemá řidičák.
Alice!
Jsi doma? Alice!
To není dobrý.
Neboj. Nám se to stalo se psem. Nechal jsi ji očipovat?
Jo.
To je super.
Že? Navíc si potřebuješ odpočinout od těch bohatých bělochů.
Je parkování zadarmo?
Chvilku to bylo dobrý. - Jo.
A sakra.
Co je? - Hele.
Ty ženský tamhle. - No?
To jsou Nicovy kámošky. Asi mě nemají moc rády.
Jsou hloupý. Kterou nesnášíme nejvíc? Nenápadně. Mám na klíčích ukazovátko.
Těžko říct. Všechny jsou příšerný.
Tahle je určitě nejhorší.
Hej! Přestaň. - Proč?
Tu nesnesu. - Kráva.
Určitě tě zrovna drbe. - Vypadá tak, že?
Určitě říká: „Koukněte, má super zadek, metr osmdesát a doktorát.
Vypadá svěže. Určitě si užívá hromady sexu.“
Podle tebe říká, že vypadáš „svěže“?
Je to sice kráva, ale není slepá. Soustřeď se.
Dobře.
Neměli jsme sem chodit.
Nico tě tady chtěl. - Vlastně ne.
Před výstavou býval ve stresu a cpal do sebe prášky.
Asi jsem chtěla vidět, že je v pohodě. Zkontrolovat ho.
Takže jsi spoluzávislá. - Cože? Nevíš, jak žiju. Neznáš mě.
Začíná trochu přituhovat. Za pět minut jsem zpátky.
Ale no tak.
Poslyš, Liz. Jsem teď docela citlivá
a moje vady můžeš vyjmenovávat jindy.
Teď potřebuju bezpodmínečnou podporu
a sem tam povrchní kompliment, kdybych začala vyšilovat.
Chápu. Občas se neumím chovat.
Proto se kámoším s šutry.
Ale děkuju, že jsi šla se mnou.
Od rozvodu jsem se s Nicem neviděla.
Co když se naštve, že tu jsem, a bude to velká veřejná hádka?
Jsi hrozně pěkná.
To bylo super. Učíš se rychle.
Tahle má dobrý břišáky.
Jo, ale nemá hlavu. - Taky bych za takový břišáky dala hlavu.
Čau, Jimmy. Cos provedl?
Proč to říkáš?
Děláš samý hovadiny.
Jo, ale třeba ti tentokrát volám jenom tak.
Fakt?
Ne, ztratil jsem dceru a auto.
Byli jste spolu, že? Nevíš, kde by mohla být?
A do prdele.
Nemusel jsi jet se mnou. Je to odtud jen pár minut.
Ale musel. Za tu zahradní párty můžu já.
V téhle situaci hraju Jimmyho já.
Cože? - Toho průseráře.
No jasně.
„No jasně?“ To myslíš vážně?
Naštvala mě dcera a vybil jsem si to na Alici.
To je u terapeuta těžký hřích.
Ale ne. Byl to špatnej den. Těch už jsem měl.
Jednou jsem pacientce na stres doporučil masturbaci místo meditace.
Funguje obojí.
Proč tu je Kevin?
Je to moje auto. Jestli se ptáš, proč jsem vzadu,
tak asi kvůli sebevědomí. - Myslíš?
Byl u mě, protože mi chtěl něco říct.
O co šlo? - To neřeš. Mysli na Alici.
Bylo to špatný?
Ne.
Takže bylo.
Šup, prostě mi to řekni.
Fajn. Nechci, abys nás oddával ty.
Proč mi to kurva říkáš zrovna teď?
Chtěl jsi to. Jimmy, sesypal ses na našich zásnubách.
Celou svatbu vydržíš asi těžko.
Nesesypal jsem se, jasný?
Sakra! Dobře, sesypal. Fajn. Do prdele!
Je mi to líto. Ale o nic nejde.
Paule, že o nic nejde?
Já myslel, že jste nejlepší kámoši.
Ten obraz se vám fakt nelíbí.
Ne, takhle vypadám, když se nenávidím.
Ve skutečnosti...
se mi líbí hodně.
Já jsem Aliyah. Vedoucí galerie.
To je skvělé, já jsem Gaby. Těší mě. - Mě taky.
Proč se tady trápíte?
Jen upřednostňuju potřeby svého bývalého před péčí o sebe sama.
Víte? Jo. - Ano, to znám.
Jestli to pomůže, já ráda zachraňuju raněné chlapy.
I když o to nestojí.
Občas mě okradou.
To snad ne. To je síla. - Jo.
Jste šílená. - Díky moc, toho si vážím.
No, jdu zjistit, jestli se ten umělec vůbec ukáže.
Těšilo mě. - Mě taky.
Uvidíme se. - Určitě.
Ten je blé. - Prosím tě.
Kdes byla? - Tady. Mám novou kámošku.
Tamtu?
Hej. Nech toho.
Chce tě ojet?
Bože, zatím nevím.
Asi budou u toho altánu.
Ještě se na mě zlobí?
Už je to přes osm minut. Asi to celý pustil z hlavy.
Ty jo. - Bože, to je páv?
Ti ptáci jsou tu všude.
Počkat, co to znamená, když tohle udělá?
Už nevím. Buď na nás chce útočit, nebo nás ojet.
Nevím, co je lepší.
Takže ho musíme rozptýlit.
Hlásím se jako dobrovolník.
Klidně přijdu o oko, ale odpusť mi.
Hele, já vím, že jsem to posral, ale hrozně jsem se na to těšil.
Promiň. To nejde.
Prostě chci, aby ten den byl dokonalý...
Pardon, nudil jsem se.
Dobře. Víš co, pojď.
Jaké byly pohovory?
Skoro tak hrozný jako tenhle krabí koláček. To je hnus. Na.
Tos to skvěle uvedl, Seane. Nechám si to ujít.
Zvládl bych to líp.
Catering bych dělal moc rád, ale v Pasadeně je těch firem tak milion.
Jo, ale ty máš výhodu. Nejenže umíš vařit,
ale moji snobští kámoši by dali cokoli, aby mohli říct:
„Catering nám dělá černošský veterán. Objevil jsem ho. Je super.“
Znáš hodně snobů? - Jsou to moji lidi.
Hej, vy dva.
Firmu bych nazval „Bílá vina“. - Podpořím tě.
Vidíte ten obraz?
Blé.
No, tak to jsem já.
No tak jo. - No tak jo.
Pitomí pávi.
Hej. Říkám, že drogy jsou špatné.
Čau, Summer. - Zdravím, pane Lairde.
Je tu Alice?
Odešla. Ale byla to chyba. Přijde o bezva pařbu.
Fakt? Ten týpek hraje na mobilu Wordle.
Prosím tě, kam šla?
To nevím. Promiňte.
Lže.
Ano. Já Summer znám, Paule. - Jo.
Fajn.
Takže věc se má takhle.
Nebál jsem se, že je Alice s tebou.
Ani jsem se nebál, že má moje auto.
Jak to? Protože umí řídit.
Učil jsem ji kvůli řidičáku.
Ona si ho ale neudělala, protože její máma měla tu nehodu.
Asi jsem ji měl přemluvit,
ale byl jsem mimo.
Popravdě bylo všechno jednodušší, když jsem byl otupělej a nevšímavej.
Ale teď si všímám.
A dcera tu není a já o ni mám vážně strach.
Tak mi pomoz a řekni mi, kde sakra je.
Jela na USC.
Do háje. Říkala, že poznala vysokoškoláka s vespou.
Bože. S vespou. - To jsem jí řekl taky.
Mám adresu.
Poslala mi ji, abychom našli tělo,
kdyby ji zabil. - Jo.
Jo. Tak teď už mám nervy v kýblu.
Dobrý, nechci.
Jo, jdeme.
Neznáte Luka? Je tady Luke?
Přestaň balit vaši angličtinářku.
Smiř se s tím, že to nevyjde.
To jsem já. Nepoznáte to?
Vždyť má trojúhelníkovou hlavu.
Nazval to Múza na gauči.
Jsem terapeutka. Na čem sedávají terapeutky?
Na gauči.
Navíc jsem múza. Kudy chodím, tudy múzuju.
Všude, kde to jde. - Aha.
Ahoj, Gaby.
Ahoj, Nico.
Dobrý večer. Moc mě těší. Jsem Liz a hodně jsem toho o vás slyšela.
Co? Zas tolik ne. Prostě normálně.
Moje chyba. - Sean.
Zdravím. - Znám vás jen z plakátu.
Těší mě.
Pojď. Já mnohem líp poznám, kdy odejít.
Jo, to mi moc nejde.
To je divný. - Jo.
Jo. Já jsem vlastně chtěl, abys přišla, ale nečekal jsem to.
No a já jsem vlastně nebyla pozvaná, a přesto jsem tady.
Jsem rád, že tu jsi. Jinak by to nebylo ono.
A chci, abys viděla, jak si vedu.
Jsem hrdá.
Musím obejít lidi. - Běž. Pořádně je obejdi.
Proboha, ty děcka vypadají mladě.
Pro nás jsou mladí všichni.
Pro nás? Nejsme stejná generace.
Tady to je. Chlapi, chci, aby se posral strachy.
Tak zkuste vypadat drsně.
To ty nám to kazíš.
Já vím. Hecuju se, Paule.
Ty seš Chet, že?
Kde je Alice?
Asi tu je tvůj děda a tátové.
Ježíši, jak jste mě našli?
To probereme pak. Pojď.
Jsem právník. Víš, že je nezletilá?
Ne, říkalas, že ti je 19. - Jo? Je jí 12.
Cože? - Není mi 12.
Jdeš, Paule?
Ještě mu naháním hrůzu.
A je to. Dobrou noc, Chete.
Pardon. Děkuju.
Mošt s bublinkama? - Nepodávají alkohol.
No to mě poser.
Promiňte, ale vidíte ho?
Nedaří se mu dobře, ale výborně.
To tě štve?
Jo. Vysvětli mu to.
Je hrozně naštvaná, Seane. Co na tom nechápeš?
Já jsem s ním měla práci, Seane. Osm dlouhých let.
Osm, Seane.
Rozešli jsme se a až potom se rozhodl polepšit.
Už to chápu. To dává smysl.
Tys to nechápala a jen mi to odkývala?
Miluju tě.
Já tebe. - Já už taky vím. Nico je kokot.
Nico je kokot.
Ne, Seane. Nico je skvělej.
Jo, Seane, ty troubo.
Přijdu za pět minut. Spíš deset.
Co blázním? Měla bych mu přát, že se vzpamatoval.
Nemůžu být do smrti taková potvora.
Jeden večer si to užij.
Vážení, děkuju moc, že jste dnes večer přišli.
Upřímně. Moc to pro mě znamená.
Moji kamarádi, kolegové, moji blízcí a lidi s peněženkami.
A hlavně ti, co mi pomohli tohle dokázat.
Kurva drát.
Řekla v autě něco?
Ne. Ani slovo.
Ach jo. Víte, můj táta byl nevrlej, hrůzu nahánějící chlap.
To není možný. - Ale jdi!
Takový kraviny, co Alice dneska prováděla, by mi nikdy neprošly.
Jak ji potrestáš?
Nijak. Jimmy jí to promine.
No tak. To nemůžeš vědět.
Ale vím.
Už jsi udělal tolik chyb, že myslíš, že nemáš právo se na někoho zlobit.
Koukni se na něj.
Nasral tě, a přitom pije tvoje pivo.
Je to dost dobrý. To je IPA?
Šups.
Šups?
Jo, šups.
Šups? - Jo, šups.
Hele, ublížil jsi mi. Potřebuju trochu času.
Jsi na sebe pyšnej? - Vždycky.
Dobrou noc, Briane.
No dobře. Jo.
Můžu... - Dobrou noc.
Dobře.
Šups? Kdo jako říká „šups“?
Jo. - Jaký to bylo?
Dobrý. Ale jen proto, že vím, že budeme v pohodě.
S Alicí je to jiný. Je to jak na tenkým ledě.
Tak máš o důvod víc.
To je těžký, Paule. Co ty a Meg?
Totální průser.
To mě mrzí.
Dal bych cokoliv, abych zas mohl být její táta. Ty máš u Alice šanci.
Ale nesmíš být zbabělec.
Udeř na ni. Ona to ocení.
Neocení.
Možná ne.
Ale budeš ze sebe mít dobrej pocit.
Víš proč? Protože to je tvůj úkol.
Na druhou stranu, co já o tom vím?
Někdo mě musí hodit domů.
Jsem tu jen já, Paule.
To by šlo.
Jdu se rozloučit.
Jsme tady. - Díky.
Existuje člověk, bez kterého bych tu nebyl.
Zní to otřepaně, ale je to moje múza.
Jdeš vhod. - Mluvíš o mně?
Možná.
Je to trochu trapné, ale Nico mi řekl, že na tom obraze jsem já.
Chceš odejít?
Ještě ne.
Hej, Nico. Čau.
Na tom obraze jsem já.
Múza na gauči jsem já. Koukni. Co je to?
Hele. Piha,
o které víš díky těm dlouhým hodinám, co jsme prošukali.
Liz, pomoz mi. - Hned to bude.
Piha. Ta piha, já.
Piha tady. Piha tam! Na tom obraze jsem já!
Aliyah, promiňte, že jste tohle musela vidět.
Působíte fakt pohodově, máte bezva outfit, krásný náušnice a celá jste fakt hustá.
Dobrou, dík. - Blbost.
Víte co? Neměla bych, ale řeknu to.
To ne. - Vytáhnu jeho úchylky.
Ne. - Má rád palec v zadku.
No jo. - To patřilo k té mojí dřině.
Strkala jsem mu palec do zadku. - Těšilo mě.
Občas jsem mu tam strčila dva
a on na to: „Ještě.“ - Díky. Pardon. Byla to fajn akce.
Fajn. Všichni jste to zmákli. - Pan malíř to rád do zadku.
Ahoj. To trvalo dlouho.
Jo, objel jsem snad tři benzínky, než jsem Paulovi sehnal Fun Dip.
Je z něj závislák. Pořád říká, že potřebuje tyčinky.
Za to můžu já. Za celej večer asi můžu já.
Omlouvám se. Už se to nestane.
Ne, nestane. Minimálně dva měsíce, protože máš zaracha.
Zaracha? To nemyslíš vážně.
Ne?
Nemůžeš mi dát zaracha. Celej rok jsi byl vyřízenej.
Víš ty co?
To je možná pravda, ale já platím účty, takže určuju pravidla.
Odteď budeš chodit do školy, na fotbalový tréninky a pak domů. Nic víc.
Za týden jdu na Japonskou snídani.
Tak si ji budeš muset sníst doma.
To je kapela, ty vole.
Tak s takovým názvem musí být skvělá.
To teda je. A víš co? Máma by tohle neudělala.
Udělala.
Udělala a ty to dobře víš.
Sakra, jak já tě nenávidím!
Sakra, jak já tě mám rád!
Překlad titulků: Kristina Himmerová