Изглежда вкусно.
Не е за теб.
Стига де, умирам от глад.
Почти съм готов.
Скаридена наслада за Лиз в знак на благодарност за инвестицията.
Двайсет бона са много пари.
Не и за Лиз. Тоалетната й е осем бона. - Да не превръща говната в злато?
Не, но седалката е със затопляне. Голямо удоволствие за задника.
Не съм се чувствал толкова неудобно.
Какво става?!
Спасявай се.
Успех.
Шегуваш ли се?
Ако си ядосана, защото е сутрин, а мирише на скариди...
Къде са нещата на мама? Не намирам дрехите, фотоалбумите, нищо.
Исках да говоря с теб за това.
И вече не носиш халката си?
Знам, че е странно.
През последната година изглеждаше немислимо да продължим напред.
Започвам да имам усещането, че, поне за мен, може би е време.
Разбираш ли?
Майната му на миналото, така ли?
Ти си пълен егоист!
Разбира ме.
Разкарай се оттук. Ужасен човек си.
Ще рече, че е вкусно ли?
Да.
Супер!
Такива вкусни скариди съм ял само в "Барфелона".
Дерек, стига. - Така го произнасят.
Исках да ти благодаря за инвестицията.
Може ли да благодаря и на него? - По принцип парите са и негови.
Моят дял е за това, че отглеждам децата, а и ме бива в секса.
Да, умее да лъска не само камъчета. - Доста неуместно.
Тръгвам да оглеждам каравани и ще ви държа в течение.
Успех.
Вкуснотия.
Скъпи, искам аз да оглеждам караваните.
Искам аз да избера караваната и да я карам.
И да бипкам с клаксона.
Защо не му кажеш?
Не мога. - Защо?
Обичаш ме, затова невинаги го виждаш, но съм нетърпима.
Глупости! - Стига.
Това си е неговата мечта. Няма да иска да му вися на главата.
А ако ти кажа, че искам вечно да висиш на моята глава?
Не, още по-зле е. - Знаех си.
Едно бързичко после? - Иска ли питане!
Ще свърша светкавично.
Ха така, много е вкусно.
Стига, татко, закуска е.
Какво правиш? - Дядовски работи.
Не ги слушай, завиждат.
Какво ще кажеш? - Супер е.
Първото е безплатно.
Защо ръката ти трепери?
Имам паркинсон.
Означава че понякога, когато искам да направя нещо,
тялото ми не реагира веднага.
Ще се оправиш ли?
Да...
А и така се отървавам от неприятни задължения.
Като това да мия чинии, да говоря с непознати и да се усмихвам.
Да имах и аз паркинсон. - Стига. Благодаря, татко.
Хубавото е, че ще го виждаме много по-често.
А когато не съм с вас, д-р Баръм ще се грижи за мен.
Защо лекарката ти е тук? - Имаме сексуални отношения.
Боже, Пол. - Стига де.
След това се върна
и ме попита дали свалям килограми, за да ходя пак по срещи.
Глупачето ти е направило комплимент.
Само това чух - че изглеждам чудесно.
И какво ще правиш?
Ще търпя упреците й, докато го преживее.
И когато поиска нещо повече, ще бъда до нея.
Добър баща си. - Да, вече две седмици.
Брайън вече се перчи без риза.
Идеален съм, ако си глътна корема. Иначе не съвсем.
Баща ти съгласи ли се да кумува? - Не, отказа ми.
Твърдо ли?
Да не задълбаваме.
Имам достатъчно голям избор. Даже трудно ще избера.
Не искам да засегна никого.
Внушил съм на мнозина, че съм им пръв приятел.
Имам тази дарба.
Трябва да тръгвам.
Добре.
Извинявай. - Няма нищо.
Но с теб сме първи приятели, нали? - Никой друг не значи повече за мен.
Ето, върза се! - Майната ти.
Какво става?
Не искам да съм само инвеститор, а и партньор на Шон.
Не думай. И защо не му кажеш?
Боиш се, че ще си бялата, която помага на черния несретник?
Че навсякъде ще те одумват: "Вижте я тая, заблудената".
Просто не мисля, че хората ме харесват достатъчно,
за да си партнират с мен.
О, боже.
Лиз, не бих движила с теб от състрадание.
Готина си, приеми го. - Благодаря ти.
О, господи.
Извинявай. Обожавам да ми благодарят.
Защо си задъхана? Да не тичаш? - Затварям.
Майчице.
Доста усилия положих.
Лиз е тежък случай. - Много.
Все иска някой да я четка.
Сега мой ред ли е?
Не, написах ти: "Ще дойдеш ли да ме обслужиш?".
Добре де, но не мърдам оттук. - Съгласен.
За какво още искате да поговорим?
Съвсем набързо, не обичам да съм уязвима.
Знам, че не съм от лесните. - Такива ги обичам.
Не се обаждай, докато не кажа. - Реших, че си просиш комплимент.
Нямам много приятели,
но съм готова на всичко за тези, които чувствам близки.
И много бих искала да имам участие във фирмата ти.
Не само финансово, а всякакво.
Ще се изкефя.
Какво каза?
Ще се изкефя.
Би ли повторила?
Знам, че може да не искаш,
защото понякога прекалено се налагам и все критикувам...
Но пък е красива и енергична.
Казах ти да не се обаждаш самоволно.
Защо съм тук тогава?
Нека ви прекъсна.
Още не съм оглеждал каравани. Ще дойдеш ли с мен?
Наистина ли? - Да.
Благодаря.
Но първо може ли да използвам тоалетната?
Да, специалната е ето там. - Мой човек си.
Добре ли си?
Натъжи се, защото той беше мил с теб ли?
Ела тук.
Съвзех се. - Хубаво.
Ще се дръпнеш ли малко? Натискаш ме.
Дано затоплящата се седалка му хареса.
Може ли за внимание?
Благодаря ви, че дойдохте на това своего рода ергенско парти.
То вече мина. - Не е вярно.
Не всички тук бяха поканени, замълчи.
С Брайън и някои негови приятели бяхме на мъжки стриптийз,
но не по повод ергенско парти.
Та значи, търся си кум. Или кума. - Къде без мен!
Част от забавлението тази вечер ще е малък турнир по корнхоул.
Който бие, кумува.
Успех.
Дори да спечеля, ще се разменя с Дерек, я как се вълнува!
Никаква размяна... - Хайде!
Кип. Може ли да поговорим?
Питай каквото ще питаш. - Извинявам се за предисловието.
Преживях тежка година.
Синът ти много ми помогна.
На мен също. Спаси ме от затвора, след като пребих един почти до смърт.
Но той си го заслужаваше.
Олекна ми.
Мисълта ми е, че той винаги ни подкрепя.
Време е и ти да го подкрепиш. Стани му кум.
Вътре е!
Брайън започна тази традиция. - Има си хас.
Просто подозирам, че ще се чувствам неудобно.
Казвам ти, ще съжаляваш, ако не приемеш.
Послушай съвета на човек, който се дънеше яко като баща.
Браво! - Спечелих първата си игра.
Поздрави новия си кум. - Не, съпруже на Лиз.
В най-добрия случай ще си шафер.
Напий го. И се стегнете малко!
Не го слушай. Знаеш ли защо? Дерек ще кумува.
Сега ще се забие в ума ми.
Мамо, какво правиш?
Защо ме събуди? Няма нищо свястно. Татко пак яде здравословно.
Знам къде крие вкуснотиите.
МЕНТОВ СЛАДОЛЕД
Какъв подлец.
Нали? - Ще дам лъжици.
Какво правиш?
"Не успя, гадино."
Хайде да го изядем всичкия.
А после да напълним кутията със зеле.
Добро утро.
Не помня смеха на мама.
Имам чувството, че...
частици от нея ми се губят.
Разбирам те.
Трябваше да прекарваме повече време заедно.
Все бях заета.
И то с какво? Да се мотая със Съмър?
Като всяко нормално дете.
Страшно много обичаше майка си.
И тя го знаеше.
Да поговорим?
Явно ми се удава, щом ми плащат за това.
Насреща съм, ако решиш.
Благодаря.
Лампите.
Добре.
Не ми е споменавала нищо.
Ако се обади, ще ти кажа.
Обезсърчаващо е.
Имам толкова знания и опит, а се чувствам безпомощен.
Напиши го на визитката си.
Не искам пак да се отчуждим, нали разбираш?
Ще се справиш. - Благодаря.
Радвам се за срещата с Мег.
Не мина ли добре?
Не знам как ще реагираш на това, което ще ти кажа.
Мина...
Мина страхотно.
И нямаше да е така, ако не беше ти. Така че ти благодаря.
Няма защо, Пол.
Боже, да не сънувам?
Идвай тук. Моля те.
Добре.
Подобно.
Скъпи, отивам да пия кафе с Габ.
Тя у Джими ли е? - Не, защо?
Не знам дали преспива там.
Нали се чукат, та... - Какво?
Не съм ли ти казал? - Ще те убия.
Откъде знаеш?
Видях ги да го правят вечерта след годежа.
Преди цял месец!
Да. Яд ли те е сега, че не пикаеш през терасата?
Не!
И беше доста секси.
Не частите на Джими,
но се справяше доста по-добре от очакваното, гордея се с него.
Видял си ги и си стоял да ги зяпаш?
Я стига. Какво да направя? Да не зяпам ли?
Прав си.
Снима ли ги? - Не съм перверзник.
Не беше нужно.
Не е за вярване, че не ми е казала. Разочарована съм.
Поздрави Джими, ако го видиш. - Боже.
Има готин задник.
Но трябва да се постегне.
Така. - Господи.
Както знаеш, давам специалните си ахати само на отбрани хора.
Хора, които толкова са ми помагали, че ги приветствам в Задругата на камъка.
Звучи много сектантско, навита съм.
Дълга туника ли трябва да нося? Да убия коза? Няма да се поколебая изобщо.
Нищо няма да правиш. Просто знай, че те ценя.
Не още. - Не ме разигравай.
Защо не ми каза, че си се чукала с Джими? - Добре де! Да му се не види.
Чуках се с Джими. Хубаво, признавам.
Искам подробности.
Страхотно е. Също като високите тонове на Марая Кери.
Стига бе. - Да, ето така...
А най-хубавото е, че дори не ми пляскаше циците.
Кой пляска цици? - Много мъже.
В днешно време явно е някаква мода. Шляпат като невидели.
Не знам в някой интернет форум ли са го прочели,
но пляскат като стой, та гледай. - Глупости.
Не е по забавленията в "задния двор", но и това ще стане.
Аз какво ли не навирам в Дерек.
Лъжеш.
Да, но можеше, ако исках.
А най-големият плюс е, че е безопасен чеп.
Безопасният чеп е перфектен. - Знам.
Добре, заслужи си го.
Какво следва сега? Някаква церемония с напеви ли?
Не. Просто те обичам.
И аз те обичам.
След като официално станахме сестри от Задругата на камъка,
ще ми прочетеш ли тази препоръка?
Да, за какво е? - За работа, която много искам.
Пол каза да я напиша и ще я подпише.
Искам да звучи така, сякаш е от сърдито бяло старче.
Значи Пол познава този, при когото ще се явяваш на интервю,
а е отказал да напише препоръката сам?
Тъпо е, знам. - Няма да получи камъче от мен.
Отсвирвам го. Ето така, хоп!
И повечето пъти спира да ме тормози.
Лошото е, че вече осъзнавам какъв емоционален насилник е.
Когато Дони ме критикуваше, все смятах, че вината е моя.
Но сега, ако каже, че яйцата се разтичат, си мисля,
че има късмет, че не закусваме на скала,
защото ще го бутна и като му се сцепи главата,
ще викна: "Мозъкът ти се разтече!".
Браво, Грейс! Само така.
Буташ от скалата, сцепва си главата, излапваш яйцата.
Виж колко по-силна си вече.
Гордея се с теб.
Знам, че не ме бива да изразявам чувствата си,
но ми харесва жената, в която се превръщам.
И искам да ти благодаря.
За мен е удоволствие.
Чао.
Тази няма вид на луда. Какво й е? - Ура, Лиз е дошла.
Помогни ми да смачкам фасона на Пол. - Защо?
Защото прецаква Габи! Запретвай ръкавите.
Не е толкова просто, Лиз.
С Пол се прегърнахме.
Ти сериозно ли?! Тръгвай, безопасен чеп такъв.
Безопасен... Откъде знаеш?
Трябва да говорим.
Първо ме налазваш на публично място,
а сега нахлуваш в кабинета ми и ме налазваш и тук?
Спри с това налазване! - Ще казвам каквото си искам.
Обясни му какво означава.
Секс без презерватив.
Тогава ще спра да го казвам.
Габи те е помолила за препоръка, а ти си отказал да я напишеш сам?
Имам лоша новина.
Дадох й камъче. - Камъче?
И го намираш за смислено?
Ти си мързелив и неблагодарен гадняр!
Джими също мисли така.
Смяташ ме за мързелив и неблагодарен гадняр?
Страхливец! - Признавам.
Мълчи си, понеже сте се прегърнали.
Значи си й казал? - Виж...
С теб бяхме колеги от пет години, когато Габи дойде.
Оценявам насоките, които ми даваш.
Но пренебрегваш Габи.
А тя винаги те подкрепя.
Даде ти шише за вода... - За да не се обезводняваш!
Кара те до работа... - И в двете посоки всеки божи ден!
Слушай, Пол, знаеш какво ще кажа. Ти си...
Долен, арогантен сексист!
Спри да довършваш изреченията ми. - Но е вярно.
Този тук само да кихне,
веднага дотърчаваш с кърпички и стекче бира.
А Габи?
Тя е...
Оправи нещата.
Страхливец!
Що за човек разгласява, че е прегърнал някого?
Прав си.
Здравей.
Какво е това?
Нещата на майка ти.
Това, че аз съм готов да ги прибера, не задължава и теб. Ела.
Тя обожаваше тази рокля. - Да, наистина.
"Бил ли си с жълта, бялото спира да те влече".
Носеше го на разходки в планината, за да ме сконфузва.
Ще отида на училище с него. - Чакам обаждане от директора.
Привет!
Последният.
О, боже, "сексапилките" й.
Помниш ли, когато...
Защо ли ти казвам? Ти знаеш.
Кажи на него.
Да чуем.
Мама наричаше тези сандали "сексапилки",
защото колкото и да е бил скапан денят,
обуеше ли ги, се чувстваше секси.
Ясно.
Един ден всичко й вървеше наопаки,
влязох в стаята й
и я заварих да лежи в леглото със сексапилките.
Дори на един мой мач се появи, обута с тях.
Прасците й естествено бяха...
Издути до пръсване.
Не откъсваше очи от краката си.
Останалите майки на стадиона я гледаха, сякаш е луда.
Спокойно.
Ще се справиш. Няма проблем.
Ти си силно момиче.
Силно, натокано момиче.
Предвид заетостта ви, можете ли да поемете повече от един курс на семестър?
Адски добре умея да се организирам.
А и дори да съм ангажирана, ще помоля да пуснат на студентите "Фрейзър".
Чудесното чувство за хумор, което Пол споменава в препоръката.
Така е написал, да.
Стига се надува, Джералд.
Пол, какво правиш тук? И откъде знаеш, че се надува?
Такъв си е Джералд. Дори идването ми тук е без значение.
Хубавите позиции са за онзи, който най-добре му ближе задника.
Лени Клайн още ли се труди отзад? Прати му поздрави.
Непременно. Ще ми донесе обяда след 15 минути.
Вземи я.
Прекрасен терапевт е.
Вече й казах, че получава работата.
Тогава си прегледай пощата, ще довърша каквото започнах да казвам.
Добре.
Тя е най-състрадателният професионалист, с когото съм работил.
Затова пациентите й я обичат.
Освен това...
не й казвам достатъчно често
колко много я ценя като колега.
Защото явно не умея да общувам с жените, на които държа.
Нищо подобно.
Но се старая.
И планирам до 140-ата си година да усвоя това умение.
А ще доживея дотогава, защото пия много вода.
Свърши ли?
Дай ми ключа от колата си. Ти ще ме закараш вкъщи.
Ще те чакам в колата.
Какъв странен човек.
Да. И си пада голям гадняр.
Ще закъснеем. Готов ли си? - Да. Връзвам си папийонката.
Притесняваш ли се за сватбената реч? - Не.
Добре, чакам те долу.
Къде е Джими? - Спокойно, ще дойде.
А ако не се появи, като кум ще го спукам от бой.
Благодаря, татко.
Ако до две минути не е тук, ще го ступаме. - С удоволствие.
Всички са по местата си. Справих се блестящо.
Още ми е чудно, че си от антуража ми, но браво на теб, Дерек.
Той знае името ми!
Голям ден и за двама ни.
Здравей. - Ето ме.
Чудесно. Не ме убивай с поглед, упражнявах речта си.
Е, да действаме, време е. - Добре.
Събрахме се.
Забелязахте ли, че тук е като в спортна зала?
Пълно е с топки.
Извинявам се. Може би съм малко притеснен.
Брайън беше върха на моята сватба. - Върхът.
Все едно. - И все пак...
Така. Бракът...
Бракът е болезнена за мен тема.
Сигурно много от вас знаят, че преди година и нещо жена ми загина.
Това ме съсипа.
Не знаех дали ще се съвзема.
Честно казано, и досега не съм сигурен.
Но пък си струваше.
Всяка секунда, прекарана със съпругата ми,
беше великолепна.
Нямаше да съм тук днес, ако не беше Тиа.
Вие също, защото Тиа запозна Брайън и Чарли.
Ще ви изненадам - след първата им среща
и двамата, независимо един от друг, бяха написали на Тиа:
"Няма да стане".
Но ето ни тук.
Защото Тия знаеше, че тези двамата са родени един за друг.
Съпругата ми вярваше, че човек помага на себе си, като помага на другите.
И колко права беше!
Нека ви помоля нещо. Обърнете се, погледнете приятелите си.
Толкова са много.
Разчитате един на друг, но не забравяйте, че имате и тях.
Дошли са днес, за да празнуват с вас и после да се напият.
Някой може и да намаже. Кой знае?
Но са и ваша опора.
И когато потъвате,
те ще ви издърпат на повърхността.
Нали? - Да.
Нали? - Да!
След тези думи
какво ще кажете да започнем с венчавката?
Боже, мислех, че свършва.
Чува се. - Съжалявам.
Обявявам ви за съпрузи. Можете да се целунете.
Усещам как се разливаш.
Той не е безопасен чеп.
Хареса ми онова, което каза - че си помагаме, като помагаме на другите.
Вероятно затова сме в тази сфера.
И все пак...
безумният ти подход с пациентите...
Цяло чудо е, че не съсипа клиниката.
Нека бъдем честни.
Извадих късмет.
Аз също.
Ще приседна тук.
За сефте.
Толкова приличаш на майка си.
Уморих се. Искам да се връщам.
Толкова ли си кекава?
Ти продължи, аз бях дотук.
И няма да ми говориш така.
Ще ти говоря както си ща.
Писна ми да ми се налагаш.
Край.
Ти си тъпачка, Грейс. Затваряй си устата, да не ти я затворя аз.
Но пък каква гледка.
Хоп.
Превод на субтитрите Боряна Богданова