Hej, Grace. Hur har du haft det?
Hon vägrar prata med mig.
Det är så jävla stört.
Visst, Donny dog inte, men han kanske aldrig kan gå igen.
Då slipper han i alla fall promenader med sina medarbetare.
Om jag ska gå så här sakta, behöver jag lite positivet.
Hon får säkert livstid, men hon misshandlades i flera år.
- De förstår nog. Hon klarar sig. - Kanske inte.
Hon måste.
Det är skillnaden mellan dig och mig.
Även om mina patienter inte klarar sig, gör jag det.
Men inte du.
Här är det.
Det var här hon knuffade honom.
Har du alltid haft den här tatueringen?
Nej. Den är ny.
Smickrande, men varför?
Som ett minne av dig.
Boop.
Allt bra?
Var det en mardröm?
Nej. Bara mina allergier.
Det är så jag harklar mig.
Nästan.
Där kom den.
Vad gör du? Ser på när jag sover?
Nej. Vem ser på när folk sover?
- Ser du på när jag sover? - Nej.
- Inte så ofta sen du fick vuxensäng. - Herregud.
Så tanten jag hörde skrika...
Det var pappa.
Det ante mig. Vi ses.
Gubben? Vad görs?
Jag gillar bara att se henne dricka.
Du stalkar grannen. Okej.
Derek, du får ta över pervopatrullen.
Okej, grabben. Vi fixar det här.
Vi kan bo nära en tjej utan att vara konstiga.
Ge mig en uppdatering.
Du kommer bli så stolt. Jag har inte knullat Jimmy på tre dagar.
Fast två första dagarna var jag bortrest, och tredje dagen hade jag lite diarré.
Det räknas ändå. Vill du säga din ramsa?
Nej, men tvinga mig ändå.
- Gör det, din långa, slampiga fegis. - Wow. Okej.
"Jimmy är inte redo för nåt.
Vi är ett omaka par, och det är inte sunt för mig."
Amen.
Men det är svårt, för jag gav honom ett schampo
så hans hår doftar gran, och det får bävern på bettet.
- Jag fattar. Vi knullar mycket runt jul. - Måste sluta. Hej då.
Ses.
Kom ihåg nu: Alice är bara en vän.
Inte nån vars hud du vill bära.
Gör ett försök.
Hej, Alice!
Din hud ser len ut.
Herrejävlar.
Okej. Det var nog mitt fel. Jag fick dig att tänka på hud.
Det är bland det sexigaste jag sett.
- Det blir min nya bakgrundsbild. - Hur kom du ens in?
Hon skjutsar dig varje dag. Jag gav henne koden.
Din Judas.
Det lär vara bra med dans om man har Parkinsons.
Det är inte ens kul.
Erkänn att du älskar vår morgondans, annars kommer den aldrig igen.
Jag älskar den, gullnos.
- Ut! - Jag väntar i bilen.
- Hej då, Julie. Älskar det du gör. - Hej då.
- Vadå? - Vadå?
Så... Julie är alltid hemma hos dig.
Ni är värsta sambonkarna.
- Jag vet inte vad det betyder. - Visst gör du. Börjar det bli seriöst?
Nej du. Den gubben gick inte idag. Gud! Tänk om ni gifter er?
Lever din pappa än?
Annars leder jag dig gärna till altaret.
Jag är så glad över att dagen inte kan bli mycket sämre.
Jag måste berätta om min dröm.
Så fel man kan ha.
Vi var på vandring, och alla runt oss var mina patienter.
Du hade mitt namn intatuerat på armen.
Men allt var inte lajbans – du knuffade mig utför ett stup.
Paul, du försökte döda mig.
Dröm om mig inatt igen, så gör jag om det.
Senast sa hon knappt ett ord, så försök hålla det muntert.
- Där är hon ju! - Titta bara! Snygging.
Älskar enfärgat men tvådelat.
Och det är nåt med din hudton och vassa lysrör som skapar magi...
För muntert?
Vad gör du här igen?
Det här är min vän Brian.
Brian är advokat, och han tar sig gärna an ditt fall gratis.
- Jaha. - Eller hur? Visst är det spännande?
Vi kan väl prata om ditt nästa vittnesmål.
Varför? Jag försökte döda min make. Jag borde sitta inspärrad.
Kanske inte inleda med det.
Jag lovar att vi tar dig igenom det här.
Har du inte gjort nog? När vi träffades var jag mäklare.
Jag gjorde pilates. Jag var platinakund på Yogurtland.
Nu måste jag byta mitt hårspänne mot en tampong.
- Grace... - Hör på.
Jag vet att jag hade en skitmake, men det var bättre än det här.
Platinakund, det är mycket yoghurt.
- Brian... - Förlåt.
Jag vill ha lemonad i mitt iste.
Och ser jag en enda lökbit på mackan så får jag tokspel.
Kommer på en gång.
Såg du? Hon bossade med mig, och jag slog henne inte ens i patten.
Titta bara vad bra det går för Sean.
Och sen är Grace en sån katastrof.
Jag är helt besatt av det.
Jag tror Alice har märkt att jag spårar ur.
Hon har inte sagt nåt, men jag känner det. Hon oroar sig.
Det är tungt att inse att ens barn vet hur ömtålig man är.
Jag är inte ömtålig. Jag spårar ur och är besatt.
Okej då.
- God macka. - Tror du jag fuckade upp mina patienter?
Berätta allt. Kom.
Så du hjälpte en patient dumpa mänskliga kvarlevor på Rose Bowl?
Askan, inte benen. Det vore ju äckligt.
Du oroade dig när Sean började med MMA,
men det finns en kille i San Diego som har gjort det med veteraner sen 2012.
Och visst, Graces fall slutade illa.
Makens fall var värre.
Mönsterbrytning är en etablerad neurolingvistisk strategi.
Jag bad henne aldrig skada Donny.
Visst, kanske mitt lilla skämt om att boopa honom kan komplicera processen.
Vad exakt sa du igen?
"Utför stupet. Mosa hjärnan. Ät den."
Jag vet att det inte låter kul, men jag gjorde det med en rolig röst.
Utför stupet. Mosa hjärnan. Ät upp den.
Jag behöver inte höra den.
Jag vill bara att du vet allt.
För jag behöver höra dig säga att jag inte fuckade upp mina patienter.
Det gjorde du inte.
Tack.
Men kanske du borde hålla dig till konventionell terapi.
- Åtminstone tills rättegången är över. - Ja.
Försök vara normal.
Där är du ju. Nu kör vi, pysen.
- Det var hon som försökte kyssa mig. - Två gånger.
Händer mig jämt.
Trodde inte detsamma om dig.
Normal.
Är tuttarna på väg nånstans?
Fan också! Hur visste du att jag skulle komma?
När jag frågade om du ville hänga sa du att du skulle airfrya tilapia.
Jag visste att det var för specifikt. Jag är överväldigad. Okej?
Jag har både patienter och studenter.
Jag har inte ens packat upp flyttlådorna.
Jag måste lätta på trycket.
Titta på en mäklarserie och gnugga musen som oss andra då.
Det var du som bad mig använda mina näsblötarkrafter för att bryta cirkeln.
Du har rätt. Jag är trött på det här. Nu gör jag slut.
- Gör det! - Gör det.
Jag är en stark kvinna.
Jag är en svag liten flicka.
Jag är en stor, stark pojke.
- Va? - Jag är en grottmänniska.
Jag döda älg med mun.
Det räcker. Inget mer snack.
Kyss mig bara. Inget mer snack.
Kom igen! Mookie måste sätta de där.
Vi fattar. Du är en pojkflicka.
Vilken solstråle du är.
Varför så bitter?
Dodgers förlorar, ryggen värker, killen i snabbköpet kallade mig "mannen".
Ånej. Vad förfärligt.
Och jag brukar se på matcherna...
...i fred.
Inga problem. Jag går upp med boken då.
- Jag visste inte att du skulle sova här. - Det är lugnt.
Om du kan sluta vara så taskig, borde du komma upp innan jag somnar.
Kanske du får en massage.
Jag tycker vi umgås för mycket.
Ursäkta?
Det är bara det att folk säger att vi är...
...sambonkare.
Jag vet inte ens vad det betyder.
Visst gör du.
Vet du vad? Du har rätt.
Vi skulle nog båda må bra av lite egentid.
Det behöver inte vara ikväll.
Jag såg fram emot massagen.
Inte så det funkar, mannen.
En kille jag tjänstgjorde med messade.
Han är i stan över dagen och vill hänga.
Så det suger ju.
- Skitstövel? - Hygglo.
- Skitvän? - Nej.
Hjälp mig här.
Han gillar att prata om den gamla goda tiden, men jag...
Jag vill inte återuppleva nåt av det.
Jag förstår.
Så han triggar dig.
Det finns triggers överallt.
För mig är det sirener. Varje gång jag hör en tänker jag tillbaka...
...på natten Tia dödades.
Räddningspersonalen var redan på plats.
Jag minns ångan ur motorerna.
Sjukvårdarna lade Tias kropp i ambulansen.
Polisen satte rattfylleristen i baksätet.
Men det jag alltid hakar upp mig på är två andra poliser.
De bara småpratade om vad det blir till middag.
Som en helt vanlig dag.
Beklagar.
Det är okej.
Jag kan ta upp det nu utan att bryta ihop. Jag behöver inte döva smärtan
genom att snorta molly från nån strippa som kallas Ecstasy.
Fast jag kan ha snortat ecstasy från en strippa som kallas Molly.
Gamla goda tider.
Du kan inte gömma dig från det förflutna för evigt.
- Jag är inte redo än. - Det är okej.
Vet du varför? För en dag kommer du vara det.
Var det allt? Du tänker inte jimma loss?
"Jimma loss"?
Den där galna terapin du gör på fritiden som Paul hatar.
Jag tar en paus från det. Tillbaka till grunderna.
Måste vara normal.
- Okej. - "Jimma loss", va? Låter tufft.
- Ånej. - Säger alla det?
Alltså, jag bryr mig inte, men det är ju trevligt.
- Kan du sprida det? - Det var all tid för idag.
Det låter som en rörelse eller...
Skit!
Nej.
Jag är så jävla sen!
Hon kanske inte har mottagning i nya huset.
- Ringde två gånger. Hon tryckte bort dig. - Vad vet du om det?
Händer alltid när jag ringer dig.
Den där långbenta, slampiga bondhaggan.
Den nya fostervovven blir svår att namnge.
Han är väldigt gasig, men samtidigt så majestätisk.
- Vet du vad jag borde göra? - Lämna Gaby i fred för att hon är vuxen?
Var inte löjlig.
Härmed dubbar jag dig till Sir Farts-A-Lot.
Hej, Sir Farts-A-Lot.
Hans patient försökte mörda nån. Jag ser hur det barkar.
Han har börjat skrika i sömnen. Precis sådär.
Sa jag att jag ser på när han sover?
Verkligen inte.
Blunda och ta några andetag.
Vet du vad som suger med dina babymorötter?
Att man tror de är ostbågar.
Jag googlade Parkinsons. Du borde äta nyttigt.
Dumma jävla internet.
Det här hjälper inte!
Jag är rädd för att han ska bli som när mamma dog.
Det kallas för hypervigilans.
Helt normalt, med tanke på allt ni gått igenom.
- Kan du prata med honom om det? - Nej.
Han är ju terapeuten.
Borde inte han märka att jag märker att han är skraj, vilket gör mig skraj?
Fattar inte att jag hängde med.
Morötter kanske inte är så dumt.
Den här paniken
kommer aldrig försvinna innan du förklarar för din pappa varför du är rädd.
Men han försöker ju så hårt. Han kommer bli så ledsen.
Att säga den bistra sanningen till nån man älskar suger.
Jag är själv i en liknande situation.
Ånej. Med din heta mysdoktor?
Vadå? Inte mitt fel att hon är het.
- Allt bra mellan er? - Ska du skita i.
Sorry då.
Men du har rätt. Hon är en pangböna.
O ja.
Glöm inte att lämna in förslagen till era forskningsprojekt.
Inga undantag.
Jag struntar i om du är här för att plugga Jung
eller bara lista ut varför morsan är knäpp.
- Jag är den med morsan. - Jag vet, Keisha.
Hon har ringt ett antal gånger.
Frågor innan jag släpper iväg er?
Jag har en fråga.
Varför undviker du mig?
- Seriöst? - Och är den här killen typ 12?
Är han nåt slags barngeni?
- Jag är 20. - Jag med.
Ni kan gå. Ursäkta störningen.
Vad i helvete?
Sluta gå så fort!
- Du tar såna monstersteg. - Häng med, bitch.
- Fint kontor. - Tack. Vad gör du i det?
Professor Evans? Har du tid att prata om mitt projekt?
- Slå dig ner. - Nej. Vi pratar här.
Du får ursäkta henne. Hon lider av svåra tomtar på loftet.
- Fortsätt gå. Fortsätt gå. - Va?
- Sluta. - Jag återkommer.
Hitta nån annan att fjäska för!
- Va? - Det är inte ens arbetstid.
Vad häftig du är, "professor Gabrielle".
Det är bara mitt namn.
- Vad är det här? - Post-its.
Jag vill ha en. Vill du veta vad ditt problem är?
- Du är dålig med gränser. - Är det jag som är dålig med gränser?
Ja. Du älskar mig.
Nej. Ge mig stenen.
Gå runt skrivbordet. Till andra sidan.
Sätt dig ner. Jag orkar inte med dig just nu.
Jag går i en string från åttan för att jag aldrig hinner packa upp.
Den är så otroligt liten att den är som en hängmatta för min buske.
- Har du fortfarande buske? - Jag har haft häcken full, okej?
Det går inte att lasra bort.
Jo, och du borde tänka på det.
- Käften. - Vet du vad?
Du skulle ha tid att packa upp om du gjorde slut med Jimmy.
Bort med skorna. Vad fina, förresten.
Jag har nog inte kunnat göra det
för att det skulle kännas som att ge upp allt hopp om oss.
Jag vet att det är ryggradslöst, men om jag väntar länge nog
kanske han ger oss en chans.
Gumman...
Det gör han inte.
Han kommer aldrig göra det. Och det vet du.
- Du ger dig aldrig, va? - Tydligen inte.
Det är sån här skit som gör det svårt att komma nära dig.
Ut från mitt jävla kontor.
Gaby...
Okej då.
Varför skulle jag kalla det "jimma loss"? Det är redan en grej. "Gymma loss."
Du ser arg ut.
Jag är inte arg.
Jag tycker bara synd om dig för att mina andra patienter säger det.
De tycker det är kul, men vi tar upp det nästa vecka.
Vad gör du här?
Är allt som det ska?
Jag vet inte. Jag är bara rädd för att du ska bryta ihop igen.
Ena dagen var du min pappa, och nästa dag får jag skjuts till skolan av sexarbetare.
Hon körde också taxi. Hon gjorde både och.
Du behöver inte oroa dig för det längre.
- Jag mår bra. - Är du säker?
För det är vad du alltid sa förr.
Jag frågade hur din dag har varit, och du sa: "Bara bra. Toppen."
Den var aldrig bra.
Den var skit.
Du är så modig som är så här ärlig.
Visst, jag stressar över Grace, men det är arbetsdagspappsen.
Nattpappsen mår bra.
Jag hörde det. Säger det inte igen.
Men jag kan hantera det. Jag mår bättre nu.
Jag vet. Nåt förändrades för några månader sen,
och det kändes som du kom till liv igen.
Vad som än hände, lova mig att du inte...
Jimmar loss det.
Glöm det. Det är en rörelse.
Vad det än var, bara lova mig att inte sluta göra det.
Jag lovar.
- Hej då. - Det gick fort.
Jimma inte för hårt.
Slåss mot mig!
Va?
Jag är tillbaka.
Om jag vinner, träffar du din lumparkompis.
Är du helt bäng?
- Jag är bra på det här nu. - Jaså?
Det spelar ingen roll när jag jimmar loss.
Spana in dem. Och nu långsamt.
Du blir helt hypnotiserad.
Höger, vänster.
- Det är inte... - Du börjar bli väldigt sömnig.
Slutar du om jag går med på det?
Glöm inte att det var du som bad om det.
Jag tror jag klarar mig.
Timeout!
Fan!
Färdig?
- Nyp! - Seriöst?
- Jag har dig. - Det är över.
Det här är min specialare. Kom igen. Ge dig.
- Släpp mig. - Underkasta dig min vilja.
Skit också. Gick det bra?
Så du tror jag kan träffa honom?
Jag gör det väl då.
Varför säger du inget?
Är det dina tänder?
Öppna munnen då.
Öppna.
Fy fan.
MAMMA
JAG PALLAR INTE DIN SYSTER. SÄG ÅT HENNE ATT TAGGA NER.
Funkar det bättre nu?
Nej. Jag tror inte det nånsin kommer funka.
Morsan och syrran krigar igen, så det är ju kul.
Jag har dessutom ingen aning om var mina handdukar är,
så jag har torkat mig med en ryamatta.
Och så ligger jag med min döda bästis make. Vill du veta varför?
Jag vill faktiskt det.
Det är för att jag är en så sjukt givmild person
att om du ger mig vilken katastrof till karlslok som helst,
så dyker jag i som en svart, kvinnlig Michael Phelps varenda gång.
Och dessutom skällde jag ut
den enda vännen som faktiskt försökt hjälpa mig.
Kanske jag borde återkomma.
Nej, nej. Det här är perfekt,
för nu har jag sagt för mycket, så jag går med på i princip vad som helst.
- Vill du vara min rådgivare? - Ja!
Och träffas varje söndag?
Du kör hårt, Keisha.
Jag diggar det.
- Hallå? - Hej, Julie.
Det fanns nåt jag ville säga...
- Jag kan inte snacka nu. - Du ringde ju mig.
Jag hade ett genombrott med Sean.
Var fan är dina tänder?
I plånboken, men det är lugnt, jag har tandläkartid.
Efter att Sean spöat mig gick han med på att träffa sin kompis.
- Jag vet vad du tänker säga. - Så fan heller.
Att jag lovade vara en normal terapeut.
Sitt ner.
Jag vill bara tydliggöra en sak först:
Om ögonen tåras är det inte av rädsla, utan det här gör bara sjukt ont.
Jag ljög tidigare.
Du fuckade upp en av dina patienter.
Jag jobbar på Grace.
Inte Grace. Jag menar Sean.
Du har skapat en klassisk dubbel relation.
För helvete, han bor ju med dig!
Han behövde nånstans att bo.
Han driver ett företag med din vita, medelålders skräcködla till granne.
- Låter det normalt? - Beror på.
Finns det någon från hans eget liv som han fortfarande träffar?
Varför var du inte bara ärlig?
För att Alice inte är den enda som vet hur ömtålig du är.
Du säger alltid att dina patienters hälsa är det enda som räknas.
- Ja. - Tror du inte Sean vet det?
Han kommer säga vad som helst för att blidka dig.
Till och med ljuga.
Men det är inte hans jobb att läka dig.
Jag gjorde inte ett misstag med Sean. Han är min största framgångssaga.
Sluta säga ord med S.
Sorry!
Shit, inte igen.
Sorry.
Sean kan inte vara din patient längre.
Nej.
Du har fel.
Han blir starkare,
och jag vet att jag hjälper honom.
Älskling?
Vore det inte kul att ställa jordgloben på dasset?
Du har ingen makt här.
- Det har jag aldrig. - Ta den till kontoret.
- Vad är det här? - Vem vet? Jag blev inbjuden på fika.
- Gjorde ni allt det här? - Då återstår bara underkläderna
och en låda med saker jag anar är bortom vår vänskaps gränser.
Ge hit! Titta inte.
Ni kan krossa lådorna nu.
Det låter som ett jobb för en hetero.
- Jag tar paus. - Glöm det.
- Jag älskar att mosa lådor. - Det tror jag nog.
Jag var så elak tidigare. Varför skulle du göra det här?
Du har en sten. Jag älskar dig.
Jag är ledsen.
Det gör inget. Kom här.
Jag tänker fortfarande ligga med Jimmy ikväll.
Jag vet, gumman.
Pacifisten är tillbaka.
Du sa att du ville vara i fred.
Den var långsökt.
Det finns inget enkelt sätt att säga det, så jag säger det bara.
Jag älskar dig.
Det suger ju.
Tro mig, det var inget jag önskade mig.
Jag älskar dig med.
Helvete.
Jag var rädd för det.
Det är min grej.
- De sprang sjukt snabbt. Alla små... - Övermänskliga.
Gissa vad som växte ut igen?
- Najs. - Grattis, du har tänder.
Den kommentaren kom tidigare än väntat.
- Hur gick det med kompisen? - Toppen. Tack för att du pushade mig.
Kände du dig hotad?
Nä, han har inget hotfullt fejs. Han har ett riktigt fejs.
Han har ett fejsfejs.
Du träffade honom aldrig, va?
Alice, ursäktar du oss?
- Hej. - Förlåt. Gammal vana.
Ingen fara.
Kom. Nu sätter vi igång. Välkommen till den stora ligan.
Jaha. Vi ses väl senare då.
Jag hoppas det.
Herrejävlar, ni bor ju ihop. Ni kan vinka till varann från sängen.
Jag vet inte vad problemet var. Jag ville bara inte gå in på kaféet.
Jimmy hade rätt om en sak:
att det är viktigt att möta sina demoner.
Om det är att träffa en vän, så klarar du det.
Gör det. Du kan inte gömma dig från ditt trauma hela livet.
Om du inte tar itu med ditt förflutna, kommer det hemsöka dig.
Jag är här för att be om ursäkt.
Det är gjort. Du kan gå nu.
- Du hatar mig säkert... - Ut för i helvete.
- Jag skulle... - Ut för i helvete!
Ut med dig! Ut för i helvete!
Och när det händer...
Vad?
Hej. Hur har din dag varit?
Bara bra.
Toppen.
Undertexter: Borgir Ahlström