Gribēju ar tevi parunāt. Es zinu, ka mums
ir bijuši daži neveikli brīži.
Lai nu kā, drīz es braukšu atpakaļ uz skolu
un šovasar mēs tā īsti neesam patusējuši.
Tāpēc varbūt gribi kādreiz aizskriet vakariņās?
Jā, diez vai. Atvaino!
Bet lai veicas skolā!
Paldies.
Lērda kungs! Jūs to redzējāt?
Konor? Sveiks!
Nē. Es tikai te augšā domāju, ka vēlreiz jānoslīpē šīs margas.
Negribas, lai kāds ierauj skabargu.
Velns! Sasodīts!
Konors atgūsies, vai ne?
No "lai veicas skolā"? Nekādi.
- Nav forši, meitēn! - Ārā ir.
Klau...
Klau, meita! Es gribēju ar tevi par kaut ko aprunāties.
Man darbā bija negaidīts apmeklētājs...
Izstāstīsi vēlāk?
Atvaino! Vienkārši pēc kādas stundas man būs braukšanas eksāmens
un esmu satraukusies par tiesību foto.
Es zinu, ka gribu smaidīt,
bet nevaru izlemt, vai muti turēt ciet... vai mazliet pavērtu.
Kā divi pilnīgi atšķirīgi cilvēki.
Ei, te jau viņa ir.
Nu, kurš ir gatavs nopietnam solim pieaugušo pasaulē?
Es. Laikam.
Ja vien neizkritīšu. Tad es... Tad būs cauri. Būs cauri.
Ei, pat ja izkritīsi, viss būs kārtībā.
Tu to neatceries,
bet tualetes mācībā tu izkriti līdz pieciem gadiem.
Un nu paskat tik! Kakā podiņos kā profiņš.
Labais!
Ak dievs!
Tiksimies vēlāk, tēt!
Paldies, ka viņu aizvedīsi. Acīmredzot es viņu pārāk satraucu.
Būšu tev parādā.
Tas, ka ļauj sevi izspiegot no mana balkona, ir pietiekama samaksa.
Tas, ka izspiego mani no sava balkona, ir uzmācīgi un diezgan baisi.
Īpaši ar šo smaidu.
Sapratu.
Bet vienalga es to darīšu.
Tu zini, ka tie man patīk.
Kāpēc savus seksa bokseršortus esi uzvilcis uz darbu, ķertais?
- Jāsaģērbjas tam darbam, kuru gribas. - Nomet apgriezienus!
Ka kādu nesavaino!
- Šis iesniegums tagad tiek izskatīts. - Paldies.
Pastāsti par šo darbu sīkāk!
- Vai gribi, lai tevi pakasa? - Sveiks, Pol!
Nekas.
Mums ārā jāpapildina izkārtne.
"Roudsa kognitīvi biheiviorālās terapijas centrs.
Mūsu ārsti kniebjas."
Paga! Tā.
Tas izklausās, it kā mēs seksotu ar pacientiem, ko mēs nedarām.
Vismaz es ne.
Nav smieklīgi.
Pol, gribu apliecināt, ka neesmu veicis pilnu penetrāciju nevienam no pacientiem.
Brīnišķīgi.
Vai tev izdevās izstāstīt Alisei par mūsu apmeklētāju?
Neizdevās. Nē. Es nevaru atrast pareizo pieeju.
Vakar viņa saplēsa krūzi un es gandrīz pateicu:
"Neuztraucies! Tikai negadījums.
Runājot par negadījumiem: vai atceries to, kas bija mammai?
Bija atnācis viņas slepkava."
- Kā pa diedziņu. - Jā.
Tas jāizdara pareizi, jo tas viņu satricinās.
Satricināja arī tevi.
Tiešām? Šķiet, par to es nemaz neiedomājos.
Bāc, cik tu esi labs!
Jā, tas mani satricināja, Pol. Bet esmu stiprāks, nekā tu domā.
Labi, ja tā tiešām ir.
Sveiks, dr. Rouds! Atnācu agrāk, jo gribēju nočiept proteīna batoniņu.
Un vēl vienu vēlākam.
Un vēl vienu, ko pārdot.
Tūlīt būšu klāt.
Ak vai!
Ei, kas vainas, draudziņ?
Mans pieraksts ir pilns, un es paņēmu vēl Šonu.
Diemžēl kāds ir jāatmet.
- Ne jau Reimonds. Viņš tev ir mīļākais. - Man nav mīļāko.
Beidz! Mums visiem kāds ir mīļākais. Man - Enija.
Tā, kura pārgulēja ar mammas puisi, lai pierādītu, ka viņš ir krāpnieks.
A-ha. Man patīk tā trakā maita.
Nav tā, ka es Reju mīlētu,
- bet nelaimīgā kārtā... - Rejs.
...tālāk iet ir gatavs tieši tas klients,
- kurā es... - Esi ieķēries?
- Ar kuru gribi būt čoms? - Gulēt kā divas karotītes?
Kopā iet ātrā solī, nesot mazas hantelītes.
Kopā ēst ceptu vistu no Costco.
Nespēju noticēt, ka mani pamet.
Rej, tev jau sen klājas labi.
Un man ir šis puika, kam tiešām noderētu mana palīdzība.
Puika? Es zināju.
Viņš droši vien ir saputrojies visādos jaunos un interesantos veidos, ja?
Pašlaik tu man maksā par tukšu muldēšanu.
- Man ir sajūta, ka tevi aplaupu. - Zinu. Tāpēc es paņemu batoniņus.
Mēs kopā esam piedzīvojuši daudz.
Mana tēta nāvi, manu šķiršanos, to mēnesi, kad izmēģināju angļu akcentu.
Vai varam vismaz būt draugi? Dažreiz iedzert pa aliņam?
Rej, tas nebūtu pareizi.
Es stingri ievēroju robežas.
Labi. Nu, vismaz atzīsti, ka tev manis pietrūks.
Pietrūks. Ļoti.
Tā kā mēs nebūsim draugi...
vai varu dabūt atpakaļ daļu naudas?
Neatvadies šādi!
Nav tējas? Nav maizīšu?
Kāpēc Gabija dabūja pateicības kartīti par savu kāzu dāvanu, bet es ne?
Tu neko mums neuzdāvināji.
Es jūsu vārdā ziedoju Pasadīnas Dzīvnieku glābējiem.
- Kā jau teicu, tu neko mums neuzdāvināji. - Ak dievs!
Un kardio slodze.
Fui! Runājot par "fui"... man jābeidz drāzties ar Džimiju.
- Labi. Sākam atkal. - Zinu. Es esmu nožēlojama.
Bet esmu stipra. Es varu tikt galā. Vai ne?
Biju precējusies ar narkomānu. Palīdzēju viņam atmest.
Zini, ka veicu sev vaksāciju?
- Kāpēc? - Es pat nenovēršos, kad to daru.
Skatos tur taisni virsū.
Zini, varu nečurāt 48 stundas.
Tas ir par ilgu, Gabij.
Zinu. Bet kaut kāda iemesla dēļ es nespēju pamest šo parasto veci.
Neskaties uz mani!
Vienīgais, ko neesmu darījusi, - izsitusi viņa krānu tev no mutes.
- Tā, čau! - Man vajag palīdzību.
Tu beigsi kniebties ar Džimiju, kad būsi gatava. Piebalso, Braien!
Jā. Patiesībā...
galvenais, par ko es domāju: kāpēc neviens man nav pateicis, ka kniebies ar Džimiju?
Ko? Ar mūsu Džimiju? Nē. Fui! Pretīgi.
Laikam jau tas bija redzams.
- Jā. - Cik sen tas notiek?
Kopš viņš apvēmās tavā saderināšanās ballītē.
- Jā, ballītē. - Kopš manas saderināšanās?
Zināt ko? Piedrāzt Džimiju par to, ka man nepateica.
Un tevi, Gabij.
Un arī tevi, Liza.
Piedrāzt suņu glābšanu. Jā. Piedrāzt pārgājienus.
Un to sviedru lenti.
Vispār man tā lente patīk.
Viņš skaitās mans labākais draugs.
Mans labākais draugs!
Piedrāzt jūs visus!
Piedrāzt tevi, sarkanajā kreklā. Un tevi, legingos. Piedrāzt visu šo kalnu!
Vispār šī dēļ tas bija tā vērts.
- Piekrītu. Vai gribi meklēt akmeņus? - Nē.
Eksāmenā negāja labi.
Viņa apgāza dažus konusus un noskrāpēja pastkastīti.
Un tie dumiķi vienalga teica, ka nokārtoju.
Jā! Apsveicu.
Es ar tevi lepojos.
Nolikšu mantas, un nosvinēsim.
Vienalga, kur brauksim, stūrēšu es. Un ņemšu tavu mašīnu.
Lai notiek!
Runājot par mašīnām: vai atceries, kas notika ar tavu mammu?
Nolādēts!
- Ko? - Atvaino!
Es centos atrast pareizo pieeju. Šī tāda nebija.
Mīļā, pie manis uz darbu bija atnācis otrs šoferis no mammas avārijas.
Ej tu nost! Kad?
Pagājšnedēļ.
Pagājšnedēļ? Un tu izstāsti tikai tagad?
Atvaino!
Ko viņš gribēja?
Nezinu. Droši vien aprunāties. Nav svarīgi.
Es pateicu, lai viņš iet prom, un tad viņš aizgāja.
Ei! Tev viss kārtībā?
Laikam. Es nezinu.
- Man ir tāpat. - Jā.
Gribi par to parunāt?
Nē. Vēl ne. Bet man prieks, ka tu man izstāstīji.
Jā. Gandrīz kā pa diedziņu.
- Labi. Iešu sataisīties. - Labi. Es tevi mīlu.
"Runājot par mašīnām"?
Derek, kas man jādara,
lai tu beigtu mani izspiegot?
Droši vien jāpārceļas.
Viņš iznāk no savas alas. Labi, vecīt!
Tev viss kārtībā, mīļum?
Es nespēju beigt domāt pa Alisi.
- Es... - Tas ir emocionāli,
bet man sāp viss ķermenis.
- Draudziņ, es saprotu. Es tevi mīlu. - Es mīlu tevi.
Tāds čīkstulis! Cik ilgi mums tā būs jādzīvo?
- Mamm? - Jā, mīļum!
Vai uzcepsi man franču grauzdiņu?
Tūlīt būs.
Viņš ir neciešams. Nogalini mani tūlīt!
Cik tu esi laba mamma!
- Vecīt, ej uzcep mums franču grauzdiņu! - Tūlīt būs.
Ei, došos vēlajās brokastīs ar Sameru. Teicu, ka maksāsi tu,
tāpēc ka juties vainīgs par to, ka vakar uzvedies dīvaini.
Tev taisnība.
Nedzīvojam jau astoņdesmitajos.
- Būt dīvainam izmaksā dārgi. Jā. - Paldies.
- Gribi ņemt mašīnu? - Nē. Nevajag.
Tiešām? Labi.
Zinu, ka tevi satriecu, tāpēc nedusmojies, ja ik pa laikam apjautāšos.
Labi. Bet tu taču mani neizsekosi, ko?
Nē.
Kāp iekšā, smukā!
Sveiks, Džimij!
Jeb Lērda kungs.
Sapratu, fujak.
Džimijs būs labi.
Nākamais!
Sveiki! Man, lūdzu, garneļmaizi un saldu tēju.
To pašu, ko viņam, bet man pirmajam.
Viņš šo furgonu finansēja, tāpēc viņam ir rindas apiešanas privilēģija.
Gluži kā ātrā rinda Derekiem. Es esmu Dereks.
Labi.
Zini ko? Šodien, pērkot kafiju, es satiku ēdienu blogeri.
Un kaut kā es neizspļāvu, ka tas nav īsts darbs,
jo nav jau arī.
Bet viņš grib uzrakstīt par mūsu furgonu, tāpēc tas ir forši.
Jā. Tiešām forši.
Es negribu būt blogā.
Ak kungs! Vai vari pagaidīt, līdz apsēdīsimies?
Pol, es Alisei izstāstīju. Izdevās labi.
Piekārsim plakātu. "Gada labākais tēvs".
Acīmredzot viņš grib rakstīt par mani kā par veterānu.
Es negribu neko no tā karavīru sviesta.
Es gribu, lai šis furgons būtu kā jauns sākums.
Tad nesniedz to interviju! Vienkārši pasaki tai baisajai kaimiņienei!
Lizai.
Necilvēcisko viņu!
- Ar viņu var būt grūti. - Jā.
Bet viņa manā labā ir izdarījusi tik daudz! Negribu šķist nepateicīgs.
Ko tu raksti?
Dakteru lietas.
Šis ir tavs modelis.
Tu izvairies no grūtām sarunām, jo tās var būt sāpīgas.
Tas pats bija redzams pagājšnedēļ,
kad runājām par tavu tēti.
No tēta es neizvairos.
Jā? Kad tu pēdējoreiz ar viņu runāji?
Vai viņš zina, ka tev ir pārtikas furgons? Vai zina, kur tu dzīvo?
- Paliksim pie Lizas! - Labi.
Man nevajadzēja teikt, ka to darīšu. Ja tagad atteikšos, viņa var sadusmoties.
Klau, mums te ir milzu motivācija tev iemācīt, kā neizvairīties no sāpēm.
Nevar justies labi, ja no tām izvairās.
Man tam ir paņēmiens. Varētu palīdzēt.
To sauc "Vēlmes maiņa".
Izklausās pēc erotiska trillera ar Niku Keidžu.
Tā ir.
Nu! Aizver acis!
Nopietni?
Vizualizē savas lielākās bailes par to, kā var noritēt saruna ar Lizu.
Ieraugi sev priekšā sāpes kā mākoni.
Tā vietā, lai bēgtu prom, ej uz priekšu sāpēm pretī.
Saki: "Lai notiek! Sāpes man patīk."
Un tad beigās tas mākonis tevi izspļaus ārā gaismā
un tev būs sajūta, ka esi kaut ko pārvarējis. Jo tā būs.
Un tad pasaki: "Sāpes mani atbrīvo."
Vai tu to dari?
Nē. Es jūtos diezgan stulbi.
Nu, tu izskaties stulbi.
Bet tas palīdz.
Es pateikšu. Braukt ar velotrenažieri ir baigi.
Tev tikai nepatīk trenēties, kad kāds uz tevi kliedz.
Jā, laikam esmu tāda dīvaina.
Bāc, man saplīsa matu gumija. Aizdod savu!
- Nē. Es to tikko nopirku. - Lūdzu! Beidz!
- Tu nekad tās neatdod. - Jā. Tavējās ir labas.
Tāpēc jau es negribu tev dot.
Iedod! Lūdzu!
- Šī ir smuka. - Jā, es zinu.
Es vienmēr tevi atbalstu,
bet tu man esi parādā kādas simts gumijas.
Lai būtu!
- Sveika! - Sveiks!
Ko tu dari?
Nezinu. Es daudz domāju par Tiju, kopš atnāca tas čalis.
- Tu? - Jā.
Protams. Domāju par viņu visu laiku. Viņa ir mana mūža mīlestība.
Jā, runājot par to.
Paklau, Džimij! Bija jautri,
bet domāju, ka mums jāizbeidz tas, ko nu mēs darām.
Būtu citādi, ja būtu īstas jūtas. Vai ne?
Zini, ja mēs domātu, ka tas pie kaut kā var novest.
Nuja. Jā, tev taisnība. Skaidrs.
Ja tev tas vairs nepatīk, es tevi saprotu.
Liksim tam punktu.
Jā.
Varbūt ļausim viens otram brīdi pabūt vienam?
Tad drīz vien es pat neatcerēšos,
ka tu man biji pirmais pietiekami garais čalis priekš 69.
- Mēs bijām stipra komanda. Jā. - Stipra komanda. Vienmēr tā teicām.
Gandrīz liekas, ka mums jāapmainās krekliņiem.
Smieklīgi.
- Laba spēle. - Jā. Laba spēle, kungs.
Jā.
Jā. Es zinu, ka apzagt veikalus teorētiski ir slikti...
Pa, pa. Acumirkli! Pēdējā laikā tuvumā grozās mans tētis.
Tēt!
Sveika! Es negrozos. Neko nedzirdēju.
Vispār tikko atbraucu mājās.
Man tagad Bronco nevajadzēs, ja gribi izlaist kādu apli.
Nē, nevajag.
Tu esi pirmais bērns vēsturē, kas saņēmis tiesības
un ne reizi nav prasījis mašīnu.
Vai tas ir...
Vai ŠŠ dēļ?
Kas tas?
Šoferis šmigā.
Tu izdomā briesmīgas iesaukas.
Jā, tēt. Droši vien viņa dēļ,
bet vai tu, lūdzu, varētu likt mani mierā?
Jā. Protams.
Tu jau zini: ja tev mani vajadzēs, būšu klāt.
Paldies.
Samera, apzagt veikalus nav slikti teorētiski. Tas ir slikti.
Zini, kas ir jocīgi?
Man gribas, kaut tas čalis būtu atbraucis šurp, nevis uz tēta darbu.
Es gribētu viņam pateikt tik daudz. Saproti?
Par to, kā viņš sačakarēja mums dzīvi.
Visas tās domas man maisās pa galvu,
- un es nezinu, ko ar tām darīt. - Dari to, ko es, kad aizgāja mans tētis.
Uzraksti viņam kārtīgu vēstuli!
Tā pat nav jānosūta, bet man tas tiešām palīdzēja
dabūt to visu ārā no galvas.
P. S. Un es to izmantoju visām koledžas esejām.
Alise! Čau! Tu atstāji savas... Es ieiešu.
Čau! Tu atstāji savas saulesbrilles mana tēta mašīnā,
un viņš domāja, ka tas palīdzēs manai izaugsmei, ja tev tās atdošu. Tāpēc...
- Paldies. - Iešu noslēpšos kokā.
Kas ir tas apburošais skumjais puisis?
Es palīdzēšu viņa izaugsmei.
Ak dievs! Tas būtu superīgi. Pag, es jūs iepazīstināšu. Nāc!
Konor! Šī ir Samera. Gribēju jūs iepazīstināt.
- Priecājos iepazīties. - Tu gan esi muļķis!
Piezvanīšu bagešu piegādātājam.
Redzu, ka viņi pārgājuši no dzīvām skābmīklas kultūrām uz komerciālo raugu.
Es nezinu, ko tas nozīmē.
Uzmanies, ka rīt nesāc tā runāt blogera klātbūtnē.
Ja sāksi mētāties ar tādiem vārdiem kā "umami" un "garšas profils",
viņš var orgasmēt pār nevārītajām garnelēm.
- Tad es šos vārdus nelietošu. - Paldies.
Ja jau mēs runājam par to blogu...
Ei, redzēju, kā Konors flirtē ar to Rudeni.
- Tu domā Sameru? - Zināju, ka ir kāds sakars ar gadalaiku.
Varbūt viņš vairs nebūs tik nomākts.
Vai varam viņai samaksāt, lai viņa nokniebjas ar mūsu dēlu?
Jā, domāju -
es justos labāk, viņu tikai atbalstot.
Tu neprasīji, bet es arī.
- Divi pret vienu. Atbalstīsim. - Manis pēc.
Ko tu teici par to blogu?
Vecīt! Liza ir sajūsmā.
Tādā starā viņa nav bijusi, kopš nopirka mums atsevišķas segas.
Klau, zinu - esmu pārāk satraukusies.
- Es tā nemēdzu darīt. Jā. - Nemēdz gan, jā.
Bet cik tas būtu forši, ja mūsu furgoniņš kļūtu populārs.
Es atbalstīšu arī jūs.
Ne tādā nozīmē.
Ko tu gribēji teikt?
Neko. Tas var pagaidīt.
Jou, Pol! Džimijs iedeva tavu numuru.
Teica, ka tu reti pārbaudi balss pastu, bet vienmēr izlasi īsziņas.
Es mēģināju runāt ar Lizu, bet noraustījos.
Tikko sapratu, ka ir gandrīz septiņi. Tu droši vien jau guli.
Zini ko? Es tev izstāstīšu, kā tieši tas notika.
Vai zini, ka, ja bagetēm izmanto skābmaizes raugu,
iegūst bagātīgāku garšu?
Apžēliņ!
Ei, kas, ellē, ar tevi notika? Es tevi vannā gaidīju.
Teici, ka paņemsi vīnu un man pievienosies.
Mans pacients tikko atrakstīja veselu grāmatu. Tūlīt iešu.
Nē. Par vēlu. Man nāk miegs.
- Nu, es... - Nē, savu logu palaidi garām.
Tu runā par vannu vai par labāko?
Visi logi ir ciet.
Ko viņš izdarīja uz garnelēm?
Paklau, Greisa!
Zinu - tas ir grūti, bet tev ir sev jāpiedod.
Es nogrūdu vīru no klints. Kas tā dara?
Esmu psihopāte ar labiem matiem.
- Man patika tā daļa par matiem. - Skat, kam atgriezusies pašapziņa.
- Es esmu īsta briesmone. - Un tā ir prom.
Tas prasīs laiku, bet es tev palīdzēšu to sasniegt.
Jūs nāksiet šurp katru dienu, gribu es to vai ne, ja?
Vai varat vismaz slepus man ienest Sour Patch Kids, lūdzu?
Protams, Greisa.
- Pag, vai domāji - dibenā? - Nē.
Tad protams, Greisa.
POLS ROUDSS STEIDZAMI BRAUC ŠURP!
Man ir jādodas,
bet zinu, ka Braienam ar tevi jāpārrunā daži juridiski jautājumi, tāpēc...
Nevaram neko daudz sagatavot, kamēr nav lēmuma par apsūdzību,
bet man kā tavam advokātam jāzina viena maza detaļa.
Vai tu zināji, ka Džimijs guļ ar savu kolēģi?
Jā, zināju.
Paldies.
"Jā, zināja."
Pol, cik silta un patīkama māja!
Tāda pati kā tu.
Tikai nemaz ne kā tu. Saproti, ko domāju?
Nē, es nekad nesaprotu, ko tu domā.
Vai tu iedevi Šonam manu privāto numuru?
Jā. Viņš šķita ļoti satraukts
- un palūdza... - Velns parāvis!
Kas - tu šim puikam esi 7-Eleven?
Atvērts katru dienu 24 stundas diennaktī?
Es zinu, kā strādā 7-Eleven, Pol.
Tad jau zini, ka tur pērk tikai slašijus. Un prezervatīvus.
Ei, smukais!
Es nevarēju aizmigt, tāpēc, ja tevi tas vēl interesē, es...
Ā, te ir Džimijs.
- Es... Mīļā, es... - Nē. Nekas. Vienkārši...
Sasodīts! Tevis dēļ es palaižu garām jau otro logu.
Atvaino! Un es to saku, īsti nesaprotot, par ko es atv...
Ak runa ir par seksu. Atvaino!
Es cenšos iemācīt Šonam paņēmienus, ko viņam vajag,
- lai sev palīdzētu. - Jā.
Bet tevis dēļ
ik reizi, kad viņš jūtas disregulēts, viņš meklē ārēju palīdzību.
Tu šim puikam esi izdarījis milzīgu lāča pakalpojumu.
- Tu dūksi man virsū manis paša mājā? - Jā.
Jo domāju - tev nav taisnība.
Pol, es apmeklēju Greisu katru dienu, un zini, kāpēc?
Tāpēc, ka jūties vainīgs. Tāpēc, ka viņa nometa vīru no klints.
- Arī tāpēc. - Protams.
Bet arī tāpēc, ka dažreiz cilvēkiem vajag vairāk.
Pol, kā psihoterapeiti mēs ar tevi esam ļoti līdzīgi.
- Ņem to atpakaļ! - Tā ir.
Mums abiem pacienti ir ļoti svarīgi.
Un jā - tu varbūt teiksi, ka man nav pietiekami daudz robežu.
Tev nav nekādu robežu.
Nu, varbūt tev to ir par daudz.
Ak kungs! Tu esi kā garīgās veselības robots.
Ieslēdzu empātiju.
Interesanti.
Laiks beidzies. Izslēdzu.
Es nekad nesaku "bī-bū".
Kā ar Reimondu? Tev viņš tik ļoti patīk,
bet tu viņu vairs nesatiksi stulbu noteikumu dēļ?
Nu... Es saprotu.
Tu esi te, un es esmu otrā galā.
Bet varbūt, ja mēs abi pavirzītos mazliet uz vidu...
Tāpēc ka, Pol, es tev saku - dažreiz cilvēkiem vajag vairāk.
- Sveiks, Pol! - Sveiks, puika!
Saņēmu tavu īsziņu. Interesanta lasāmviela.
Vai tev tieši tagad ir kādas grūtības?
Nē. Ne gluži. Es tikai cerēju, ka varam to izrunāt, tāpēc...
Ne šovakar. Izmanto to paņēmienu, ko tev mācīju,
un mēs to pārrunāsim nākamnedēļ tavā parastajā laikā.
- Labi. - Arlabunakti!
Nuja. Noteikti bija laba sajūta, izdarot to manā klātbūtnē.
Jā, bija gan.
Sveika! Zinu, ka apsolīju likt tevi mierā,
bet vai ļausi man iebāzt galvu un paprasīt, kā iet?
Nu bāz!
Kā iet?
Es rakstu vēstuli ŠŠ.
Joprojām šī iesauka nepatīk, bet...
Es nedomāju to nosūtīt.
Vienkārši Samera teica, ka tas var palīdzēt sajusties labāk.
Pateikšu ko tādu, ko nebiju domājis, ka teikšu.
Samerai bija laba doma.
- Tā. Nolasīšu, ciktāl man ir. - Labi.
"Labdien, Vinstona kungs!
Tu sabojāji man dzīvi, mēsls tāds! Ej dirst!"
Tas ir spēcīgs sākums. Tiešām piesaista uzmanību.
Arī man vajadzētu tādu uzrakstīt.
Paņem pildspalvu!
Ar mammas redzi kļūst aizvien sliktāk.
Un viņai to kataraktas operāciju vajag, ja?
- Tev jāatbrauc ar viņu parunāt. - Tu pie viņas dzīvo.
- Runā ar viņu pati! - Gabij, tāpēc es esmu te.
Ko? Nesāc to "bēdas man" peršu, Kortnij, ja?
Es savu jau izdarīju. Tagad tava kārta.
- Vai tā nav? - Sasodītā svētā Gabija.
Cik ilgi tu man liksi maksāt par pagātni?
Jo visam ir robežas un mēs varam sākt viena otru ienīst.
Bet, ei! Varbūt tieši to tu gribi.
- Sveika, Kortnij! - Sasodītais milzis.
Sveiks, Lielais putn! Pasveicini no manis Mazo putnu!
- Tiks darīts. - Labi.
Viņa Alisi sauc par Mazo putnu, tāpēc...
Ei, kas ir? Tas pats, kas agrāk?
Gribi par to parunāt?
Jā. Es labprāt par to parunātu ar savu seno draugu Džimiju.
Bet mēs to sajājām, atceries?
Vai gaidi, ka atbildēšu? Domāju, ka brāzīsies laukā.
Nē, es gribēju. Bet atcerējos, ka sildu savu bulciņu, tāpēc...
- Nu re! - Jā.
Malā!
Labi, Pol.
Cik tas ir stulbi - skaļi runāt ar tukšu gaisu.
Lai notiek!
Kā tas ir - tu to vairs negribi?
Kāpēc? Vai tāpēc, ka esi sasodīts milzu bēbis?
Varbūt tā ir mana vaina, jo toreiz atļāvu tev izmantot Dereka smalko tualeti.
Tu droši vien domā, ka mēs naudu kakājam, bet tā nav.
Patiesībā es pa lielam vairs neeju vispār.
Es to pārtraucu ar gribasspēku.
Tu pat nezini, kas tas ir, milzu mīkstpēdiņš tāds!
Kā tas ir - tu to vairs negribi? Kāpēc?
Zini ko? Patiesībā - tas nekas. Atcelsim!
Tiešām?
Uzzināju, ka viņš savu blogu nosaucis "Bruņinieks garšīgās bruņās",
tāpēc neciešu viņu jau tagad.
Paldies, Liza. Esmu pateicīgs.
Tevis dēļ - jebko.
Es šo furgonu mīlu, un tas man nozīmē ļoti daudz.
Atnesu tev šo.
Akmens. Velns parāvis!
Šis ir viens no maniem mīļākajiem.
Tev viss labi?
Jā.
Tu nerunā.
Esmu laimīga.
Paldies, Liza.
Tā. Tagad atstāj mani uz kādu brīdi!
Es iekāpšu furgonā.
Vai turpmāk uzstādīsi statīvu? Es tur iespiežu pirkstus.
- Lūdzu! - Jā, kundze.
- Sveiks! - Sveika!
- Dodos dzīvē. Vai iedosi atslēgas? - Jā.
Dodu meitiņai atslēgas.
Būtu labi, ja tu man tās pamestu,
nemēģinot no tā iztaisīt kaut kādu īpašu tēva un meitas brīdi.
- Domā, ka to vari? - Zinu, ka nevaru.
- Nuja. - Bet tu vari izvēlēties:
vai nu es nofilmēšu, kā tu atslēgas noķer,
vai arī krietnu brīdi cieši apskausimies.
- Velc ārā telefonu! - Jā, gribēju tieši to.
Apskāviena rokas bija apvērstās psiholoģijas paņēmiens. Tā.
- Skaidrs. - Vēlāk pievienošu mūziku. Un...
- Sākam tagad? Labi. - Jā.
Filmējam.
- Ko tu gribi, lai daru? - Paprasi vēlreiz atslēgas!
Jā.
Sveiks, tēt! Vai iedosi, lūdzu, atslēgas?
Protams. Te būs, meitēn.
Jā!
Un nofilmēts.
- Tas bija palēnināti... - Skaidrs.
...tāpēc būs forši.
Es nu braukšu.
Ei, vai varu tev ko lūgt? Tikai esi uz ceļa uzmanīga!
Tiks darīts, fujak.
- Kā sviežas, Alise? - Sveiks!
- Jou! - Sveiks, vecīt! Kā iet?
Sāpes mani atbrīvo.
- Tātad labi? - Ļoti labi, Džimij.
Velns!
Sveiks! Zvanu, lai pateiktu, ka Šonam, šķiet, viss ir labi.
Tāpēc jā. Tev bija taisnība.
Protams, ka taisnība. Man vienmēr ir taisnība. Tāds es esmu.
Nu, varbūt reiz, kad taisnība būs man,
tu novērtēsi arī mani.
Sapņo vien, Džimbo!
Arlabvakaru, Pol!
Sveiks, Rej!
Ei, klāt esi.
Iedod man IPA, ja?
Nu, kur tu piedzimi?
Par mani tu zini visu. Man tevi jāpanāk.
Darienā, Konektikutā.
Cik tev ir bērnu?
Ko tu te dari?
Paklau! Es respektēju tavas robežas. Tas nenozīmē, ka nevaru būt draugs.
Klau, mēs abi zinām, kā notiek ar tavu māsu. Viss vienmēr norimst.
Bet līdz tam laikam, jā, es atnesu tev mazu paciņu.
Dažas tavas mīļākās lietas. Tur ir vannas bumba,
tur ir laba tekila
un tavas iecienītās vīnogas, kas garšo pēc cukurvates.
Kā to dabū gatavu?
Ir vīnogas, un ir cukurvate, un tad - kas?
- Ziemsvētku brīnums. - Patiešām.
Viss nokārtosies.
Paldies.
Klau, ej tu galīgi!
- Es lai eju galīgi? - Jā.
Pat nepakustējos. Tu pieliecies, lai noskūpstītu mani.
Jā, bet tu to būtu atļāvis.
Es pat nesaprotu, kas tagad notiek.
Es tikai atnācu šurp ar cienasta maisu.
- Nekādu citu nolūku... - Ak tā?
Atnāci ar cienasta maisu, un nekādu citu nolūku?
Parādi apakšbikses!
- Ko, lūdzu? - Parādi!
Tu dzirdēji. Tev ir tās sarkanās? Seksa bokseršorti, kas man patīk?
Parādi man savas sasodītās apakšbikses!
Es tev nerādīšu savu apakšveļu.
Nu, kāpēc? Vai tev ir kas slēpjams?
- Parādi man savu apakšveļu! - Zini ko?
- Tas kļūst dīvaini. - Parādi apakšveļu!
Gabij, tas kļūst dīvaini. Es došos.
- Nē, tas ir tevis dēļ. - Es došos.
- Tas tā ir tevis dēļ. - Ei, nē!
- Parādi apakšbikses! - Nē. Ei! Nē.
- Es nepiekrītu. Nē. - Parādi apakšbikses! Gribu redzēt.
- Parādi! - Kāpēc tu esi tik stipra?
Parādi!
- Parādi man apakšbikses! - Laid vaļā! Beidz to sacīt!
- Beidz to sacīt! Nē! Nerādīšu. - Parādi man apakšbikses!
Jā.
Labi.
Bet tu piecirti man. Es neko sliktu neizdarīju.
Izdarīji gan, jo tu zināji.
- Ko zināju? - Tiešām? Tu liksi man to pateikt?
Džimij! Tu zināji, ka man ir radušās jūtas. Ja?
Bet tu esi tik liels egoists, ka vienalga turpināji mani drāzt, vai ne?
Jā? Vienkārši atzīsti!
Jā.
Vācies prom no manas mājas!
- Nedari tā! - Vācies prom!
Labi.
Ej!
Man ļoti žēl.
Ej tu galīgi!
Tulkojusi Inguna Puķīte