- Taip gerai? - Taip.
Štai taip. Šaunuolis.
Liaukis čirškusi ir leisk man pačiam.
Labas, Doni.
Ko tau reikia, šūdo gabale?
Ačiū, kad paklausei.
Tau ką, pietų pertrauka? Padėk man.
Klausyk, prokuroras šiandien pateiks kaltinimus Greisei,
tad pamaniau, gal norėtum atsisakyti jų.
Klausyk, žinau, ką galvoji.
„Kodėl turėčiau tai daryti? Ji nustūmė mane nuo skardžio, blemba.“
Kodėl toks balsas?
Taip tave girdžiu savo galvoje.
Prokurorei paminėjau tavo smurtavimų istoriją
ir lažinuosi, kad būsiu ne vienas tai teigiantis.
Tai gal kaltinimų atsisakymas būtų abipusis laimėjimas.
Apsikrušk.
Gal vis tik pagalvosi?
Apsikrušk dar kartą.
Toks įspūdis, kad įstrigai ties pirmąja mintim.
Tu ir ta kalė tik švaistot mano laiką.
Gerai. Stumkis saugiai.
Tikiuosi, jis nepasveiks.
Suprantu jus.
Vis tiek man atrodo, kad taip kalbėt žiauriai negerai.
Aš jo žiauriai nekenčiu.
Neblogas laiškas.
Daug keiksmažodžių.
Rašiau ne kongreso atstovei, o tipui, užmušusiam mano mamą.
Samer pakišo man šią mintį.
Ji yra nauja mano gyvenimu guru.
Kiek pamenu, kartą ją išvežė į ligoninę, nes ji prarijo džiovyklės servetėlę?
Taip. Bet ji tai darė tam, kad apgautų alkotesterį.
Logiška.
Kaip jauteisi tai rašydama?
Truputį geriau.
Bet vis tiek negaliu išmest to tipo iš galvos.
Todėl nuėjau į jo namus.
Ką?
Aš su juo nekalbėjau, aš tik... Nežinau.
Man tiesiog atrodo, kad man sprogs smegenys.
Tam esu aš.
Nesakau, kad negalėsi su juo kalbėti kada nors,
bet tam reikia pasiruošti, ir tai niekada nevyksta, kaip nori.
Pažadėk man, kad nesistengsi susitikt su tuo vyru.
Gerai, supratau.
Jėzau, ištark tai! Pasakyk, kad pažadi.
Aš pažadu.
Mane apėmė keistas déjà vu.
- Labas, Alisa. - Sveiki.
Ačiū, kad atėjai. Jam sutraukė koją.
Štai tavo šildymo pagalvėlė, kaubojau.
Ačiū.
Ne prie vaiko.
Įvaikinkit mane.
Būkite mano seneliais.
Nepamiršk į darbą pasiimt tablečių.
Aš ir nebūčiau jų pamiršęs.
Būčiau.
Eina šikt, Šonai, toks maistas gali pakeist gyvenimą.
Turėtum didžiuotis savimi.
Ačiū, Gabe. Man tai daug reiškia.
- Ką, ir tu užsimanei komplimento? - Taip.
- Bet tu negamini maisto? - Ne.
- Ir nevairuoji vagonėlio? - Bijau.
- Tai gal ruoši maistą? - Ką tai reiškia?
Spėju, kad ir su klientais nedirbi.
Aš ne itin mėgstu žmones.
Tavo plaukai šiandien gražiai blizga.
Ačiū.
- Mums pavyko. - Pavyko.
Gerai. Aš tai sutaršysiu ir nemokėsiu.
- Ačiū už nemokamą maistą, kvailiai. - Prašom.
- Iki. - Iki.
Išsitepei ranką kečupu.
Gal galima servetėlę?
Trys doleriai.
Juokauju.
- Gerai. - Tėti?
Šonai? Sveikas.
Šonai, labas.
Labas, broli.
Tai metei darbą su manim tam, kad dirbtum vagonėlyje?
Jis iš tiesų čia savininkas.
Ketinau tau pasakyti.
Bet pirma norėjau atsistot ant kojų.
Norit, pavaišinsiu kuo nors?
Gal kitą kartą. Mes jau pavalgėme.
Sukirtau tris trigubus mėsainius su sūriu.
Siaubas.
Tai išties puiku.
Net nežinau, ką pasakyti.
Gerai. Mums jau metas.
- Eime, Dži? - Taip.
- Iki, tėti. - Iki kito karto.
- Iki, Šonai. - Iki, Gremai.
Smagu pasimatyti su šeima.
Kaip galėjai man nesakyti, kad miegojai su Gabe?
Gali pamiršt tai vieną sykį?
Negaliu.
Aišku.
- Sveika, Greise. - Laba diena.
Ir viskas? Aš pripratau, kad puolate kelti man nuotaikos.
- Štai ji! Mis Kalėjimas. - Kalėjimo karalienė!
Apelsinas – naujas užkandis.
Gerai. Jau pakaks.
Taigi, prokurorė netrukus pateiks kaltinimus.
Jei bus užpuolimas sunkinančiomis aplinkybėmis, gali gaut 8 mėn.
Bet jei bus antrojo laipsnio pasikėsinimas nužudyti,
gali gaut penkerius metus.
Man jokio skirtumo.
Jokio skirtumo?
Aštuoni mėnesiai, išnuomoji butą, gal užsiaugini kirpčiukus.
Prabėgs štai taip.
O penkeri metai irgi prabėgs supergreit.
APYGARDOS PROKURORĖ
Turiu atsiliepti.
Žinai, Brajanas man padėjo susisiekti su tavo draugėmis,
kad jos, kaip liudininkės, duotų tau charakteristiką.
Tau nurautų stogą sužinojus, kiek žmonių nori tau padėti.
Taip.
Atskrido mano sesuo Dženė. Aš jos net neprašiau.
Gerai. Ačiū.
Taigi, dėl Donio smurto istorijos ir daugybės jo sulaikymų,
kaltinamojo nuosprendžio buvo atsisakyta.
Taigi, prokurorė nusprendė atmesti ieškovo kaltinimus.
Nuostabu!
Man pavyko! Aš laimėjau!
- Tu nepadarei nieko... - Man dzin. Vis tiek skaitosi.
Visiškas šūdas.
Kaip tai jokios bausmės už kito žmogaus gyvenimo sužlugdymą?
Aš nusipelnau būti nubausta.
Ne.
Sutinku su tavo sese, Greise.
Tau derėtų...
Tik nepradėk vėl su savo „atleisk sau“ nesąmonėm.
Manei, kad ketinau pasakyti būtent tai?
Tiesa. Ketinau.
Klausyk, Greise.
Žinau, kad tai užtruks, bet tu atleisi sau.
Ne, neatleisiu.
Nes kaskart užsimerkus, man iškyla jo, nukritusio nuo skardžio, vaizdas.
Kojos aplink kaklą, kaip koks šalikas.
Skausminga, užtat šilta.
Liaukis padėjęs.
Greise, tau nebūtų gerai čia likti.
Grįžk į Vankuverį su Džene.
Negaliu, nes visi mano daiktai pas Donį.
Brajanas juos surinks.
Aš?
Sakei, kad eisi pas jį parašo po skyrybų sutartimi.
Tiesa. Kol jis dės savo parašą,
aš spėsiu supakuoti visą moters gyvenimą.
Jei tai padarysi, leisiu tau išmesti
tris mano drabužius, kurių nekenti.
Sutarta. Nusivilk šį megztinį.
Tai mano tėčio dovana.
Nes jam tokio bjauraus nereikėjo?
- Nes jis mirė. - Netiesa.
Greise. Mes tau padėsim.
Gerai.
Ir kelnes.
Labas, Polai.
- Labas, Gabe. - Labas, Gabe.
Ne.
Judu nebemiegate? Nustebęs.
Maniau, kad tarp judviejų tai tęsis amžinai.
Tikiuosi, padoriai elgsitės.
- Norėtum kavos? - Čiulpk man pimpį, aukštas kvaily.
Ji nesilaiko taisyklių, Polai.
Sveikas, gražuoli.
Pirksi narkotikų?
Sumokėt galiu tik savo kūnu.
Žinaimu manyti, kad tyčia juos palikai.
Jei jau aš čia, gal man persijungti į neurologės režimą
ir pažiūrėt, ar teisingai maitiniesi.
Junkis, mergyt. Tai žiauriai seksualu.
Ten ne mano ledai, o Džimio.
Netiesa.
Matei? Blogas draugas. Nepalaiko.
Į šiukšlinę.
Man metas.
Tai ryt einam pas Eliotą?
- Taip, aš pasiruošęs. - Gerai.
Kas tas Eliotas?
- Jos vyras. - Velnias.
Išdykėliai.
Aplankysit jo kapą ar...
Ne, Džimi. Ne visų antros pusės mirusios.
Vajė, negi tai trio?
Jei ne, gal ieškot trečio žmogaus, aukštos juodaodės?
Prašyčiau.
Jam demencija.
Jis gyvena slaugos namuose.
Tai sudėtinga, Polai.
Jei reikės, aš visada šalia.
Vadinasi, nesi abejingas kitų jausmams?
- Nesipykite. - Žinoma, Polai.
Ji ir vėl, Polai.
Suauk, Džimi.
Dabar ji mane erzina šokdama.
Jei nenori šokti, stenkis iš kelnių neiššokti.
Neblogas rimas.
Velnias.
Kiek garbanų.
Lyg dvi skudurinės lėlės bučiuotųsi.
Sveiki, dr. Evans.
- Atleiskit. Jis tikras bučiuoklis. - Gerai.
Konoras, regis, greit atsigavo.
Varo liežuviu tą paną kaip turi būt.
Liz leidžia jam dulkintis namie.
Ramiai. Kalbėjau su Samer mama, ji sutinka.
Mano tėtis nė už ką nebūtų leidęs.
Dieve, kokie kieti tie baltaodžiai.
Beje, smagu buvo su juo susipažinti šiandien.
Gaila, kad jis atėjo praūžus pietų valandai.
Nematė, kaip mes puikiai tvarkomės.
Gal rytoj nuvažiuokime su vagonėliu
- ten, kur jis dirba? - Taip, fainai.
Sveiki. Tėtis klausia, ar gali ateiti čia ir pabūti?
Ne, jis neįsipaišo į grupės dinamiką.
Gerai.
Blemba.
Aš gal eisiu pasivaikščiot?
Tu irgi negali su juo draugauti.
Klausau, ponia.
Blemba.
Donis neprognozuojamas ir agresyvus.
Taigi, tiesiog įeikime ir išeikime.
Vadinasi, apie šiuos santykius gali laisvai kalbėti.
Draugai pasakoja vieni kitiems, su kuo miega.
Pasidalinau savo lokacija programėlėje „Kur mano pimpis?“.
Dabar sulauksi pranešimo vos man užsikabarojus ant ko nors.
Tik neapsimetinėk, kad tu visad viršuje.
Ko reikia, idiotai?
Atėjome paimti Greisės daiktų
ir tavo parašo skyrybų sutartyje.
Nemanau, kad tai nutiks šiandien.
Paklausiu savo naujos slaugės.
Mieloji?
Greise, ką, po galais, čia veiki?
- Ketinau tau skambint... - Ir pasiųst tave kuo toliau.
Atsiprašau. Ačiū už viską...
- Tylėk. - Nesmagu, kai niekas tau
- nieko nesako? - Brajanai.
Aš kartais būnu viršuje. Tik greit pavargstu.
Labas, gražuoli.
Nieko tokio, jei manęs neprisimeni.
Jūs, pone, buvote pirmas mano mylėtas vyras.
O čia noriu pristatyti tau savo antrąjį.
Sveikas, Eliotai.
Labas.
Noriu padėkot tau iš visos širdies už tai, kad leidi man susitikinėti su tavo žmona.
Deja, mano ketinimai ne visad buvo tyri...
Gerai. Manau, pakaks.
Ar galiu prisėsti minutei?
Aš Džulė.
Mes su tavim pakalbėsime truputį, gerai?
Štai kur jie.
Nedaugelis vyrų būtų tai sugebėję.
Kai kas mane didvyriu pavadintų.
Tau turbūt sunku pas jį lankytis.
Žinai, pastaruoju metu nebuvo taip sunku.
O štai tie metai, kai pati juo rūpinausi,
buvo sunkūs.
Sunku buvo matyt jį nykstant.
- Taip. - Taip.
Aš mažiausiai noriu, kad išgyventum vėl tą patį.
O Dieve.
Ką darai?
Žiūriu, ar iš dangaus nusileis balionai,
nes tai pasakei kokį milijoninį kartą.
Tu jau manimi rūpiniesi
su tais vaistais, mankštom, Džimio ledais, kuriuos išmetei.
Mano būklė tik prastės.
Tai visiškai kitokia padėtis.
Tu vis tiek liksi savimi.
Labas. Šūdas. Užsuksiu vėliau.
Ne, užeik. Man reikia tavo nuomonės.
Rimtai? Taip.
- Gal man užsukt vėliau? - Ne.
Ar pastebėjai, jog kai vyrai atsiduria sudėtingoje padėtyje,
ima kalbėt vien apie save?
Ką padarei mano karalienei?
Ačiū už nuomonę.
Žinojai, kad Polas nenorėjo, jog eičiau dėstyti į akademiją,
ir iki šiol nepaklausė, kaip man sekasi dėstytojauti?
- Tai tiesa, Polai? - Tiesa, Polai?
Kaip sekasi dėstytojauti?
Ne, per vėlu.
Nes mes jau supykom ant tavęs.
Ir aš nežinau, kuo konkrečiai nusikaltai,
bet privalai susiimti,
kol geriausia, kas nutiko mūsų abiejų gyvenimuose,
neišėjo savo tobulomis blauzdomis pro šias duris.
Taip, jei turi kažką išsiaiškinti,
išsiaiškink ir liaukis švaistęs mano laiką.
Liaukis švaistęs jos laiką. Girdi?
Kas čia dabar įvyko?
Prieš trisdešimt sekundžių buvau didvyris.
Tu prasižiojai, kvaileli.
Skanu, tiesa?
Šie sumuštiniai skaniausi yra tik čia ir pačiame Naujajame Orleane.
Mano tėtis didžiavosi manimi tik kartą –
kai nepasakiau mamai, kad jis dulkino auklę.
Kaip miela.
Ne, viskas gerai. Turiu sesutę. Ji prancūzė.
Suprasčiau, kad tai tavo gamintas maistas net ir nežinodamas, kad tu čia.
Gal dėl to, kad pats jį mokiau.
Liaukis.
Maniau, gamint valgį tave mokė mama.
Ne, mokiausi iš geriausiųjų.
Šaunu.
Man truputį sunku su tuo susitaikyti.
Mes su tavim svajojom daryti kažką panašaus.
Būtų puiku, jei būtume gavę tokį šansą.
Bet, supranti, Liz manimi pasitikėjo.
Negaliu jos palikti.
Ne, aš to ir nesakiau. Gerbiu tai.
Gerai.
Paplokime šiam maisto vagonėliui!
Mano sūnus labai talentingas.
Turiu pasiimti savo krepšį.
Mama šiąnakt liepė pareit nakvot namo.
Supyko, nes pamanė, kad paėmiau jos vikodiną.
Aš jį paėmiau, bet ne sau, o parduoti.
- Žinoma. - Taip.
Lik čia su Alisa. Aš atnešiu.
Ačiū, mielasis.
Tu mano didvyris.
Jis mielas ir moka kruštis?
Nemaniau, kad tokių būna.
Nors sakei, kad tu nieko prieš mus su Konoru kaip porą,
bet ar tikrai?
Dieve mano, žinoma.
Nes pastaruoju metu man itin nesisekė,
ir dabar esu labai laiminga.
Labai džiaugiuosi.
Rimtai, tu kaip sekso Kalėdų senis.
Ką?
Dieve mano.
Tai tikra draugystė.
Labas, Greise, čia vėl aš.
Manau, tau atrodo, kad privalai taip save bausti, bet neprivalai.
Tiesiog paskambink man.
Kas gali grįžt pas vyrą
ir kankintis visą dieną?
Nežinau. Aš tą darau su tavimi.
Greisei krizė.
Negi esi toks narcizas, jog net dabar
nori tapt svarbiausias?
Taip. Būtent toks yra narcisizmas, Džimi.
Kai turi drąsos save iškelti virš kitų.
Narcisizmas visai ne toks.
Nors kartą gali susiturėti?
Nes turi talentą paimt mažą smulkmenėlę
ir paversti ją egzistenciniu kaltinimu mūsų draugystei.
Jei susitiktume šiandien, manai, taptume draugais?
Būtent. Tu tai darai.
Aš suprantu. Koledžo laikais buvau sutrikęs.
Buvau heteroseksualus.
Apsimetinėjau.
Buvome atitolę vienas nuo kito.
Paskutiniu metu buvau artimesnis su Tija...
O be Tijos negalima?
Pamiršau. Tu esi ta plastikinė lėlė,
kuri, kai patempi už virvelės, sako: „Mano žmona mirė.“
Jėzau Kristau.
Ar žinojai, kad trečiadieniais ji ateidavo pas mane vakarieniauti,
kai tu išeidavai į tą savo keistą heteroseksualių vyrų klubą?
Žaisdavom krepšinį „du prieš du“.
Pripažink. Nieko nebežinai nei apie mane, nei apie mano gyvenimą.
Ne, nes tai netiesa.
Gerai. Ką dirba mano vyras?
Man nepatinka apibrėžti žmogų tik pagal jo profesiją.
Tai kažkas gražaus.
Tiek to. Kiek metų Alisai?
Amžius tėra tik skaičius.
- Tai koks tas skaičius? - 13, 18, 16, 15...
- Pasakyk, kai atspėsiu. - Bent vardink iš eilės.
- Gerai. Koks mano ženklas? - Ožiandenis.
Taip. Aš ožiandenis. Puiku.
Kas Alisos krikštatėviai?
Gabė. Ir tas narkomanas, buvęs jos vyras.
Tu, Brajanai. Tu esi jos krikštatėvis.
Velnias.
Esu skolingas jai dovanų.
Gerai. O jei ne iš praeities?
Ką nuolat kartojau, kuri mūsų medaus mėnesio dalis buvo geriausia?
- Dulkinimasis. - Per lengva!
Atsakyk man.
Jei šiandien susitiktume, manai, taptume draugais?
- Jei dabar? - Taip.
- Šią akimirką? Žinoma, ne. - Taip.
- Tau juokinga? - Taip.
Derėtų tau duoti antausį.
Savo laimei, aš tave pažįstu.
Tu, mano drauge, neišdrįsi...
Durys ne ten, Brajanai. Ten neišeisi!
Gerai.
- Iki. - Aš tave myliu.
Ačiū, kad pavežei.
O, ne. Žinai, kas tau bus, jei neatsakysi.
Prašau, nereikia.
Aš myliu savo dukrą Alisą!
Ji čia, pažiūrėkite visi!
AUKŠČIAUSIAS KOVŲ ČEMPIONATAS
Nevykėlė. Tavo mama tave myli.
Mama myli tave!
Aš jos mama.
Niekada nepamiršk, kad mamytė tave myli!
Alio?
Ačiū, kad pavežei.
Ar viskas gerai?
Taip, tik mintys vis sukasi.
Tas pats šūdas. Negaliu išmest iš galvos.
Aš tave myliu.
- Iki. - Iki.
Džeke, mes jau triskart kalbėjom per zūmą su tavo psichofarmakologe
apie tai, kokie vaistai tau gali tikti pogimdyvinei depresijai.
Kodėl lioveisi juos gėrusi?
Mano draugė Marisa sakė, kad antidepresantai
patenka į mamos pienuką.
Ji, žinoma, yra išsilavinusi medikė,
jei sako: „mamos pienuką“.
Ji yra mano chiropraktikė.
Gerai.
TA KALĖ!!!
Taip ir įrašiau „ta kalė“.
Ir jei atvirai, mane ir kūdikis erzino.
Kūdikiai yra šikniai.
- Studentų darbai? - Taip.
Ir šitas gaus D su minusu ir susiraukusį veidelį. Velnias.
Tai kaip sekasi dėstytojavimas?
Sudėtingai. Bet džiaugiuosi, kad sutikau.
- Tuomet ir aš džiaugiuosi. - Jie bent jau turi manęs klausytis,
antraip baudžiu juos kaip velnius.
Psichoterapeutų darbo sunkumai.
Gali pasakyt pacientams, ką jiems daryti.
Bet jie nebūtinai klausys.
- Manai, esu savanaudė? - Taip.
Leisk tau paaiškinti.
Nebūtina, bet klok.
Nesitikėjau, kad džiūgaudama kelsiuos šeštą ryto į darbą.
Klientai nervina.
Plaukuose – krevečių kvapas. Derekui, beje, patinka.
Viskas blogai.
Bet man patinka tas vagonėlis.
Tai kokios bėdos?
Bėda ta, kad man regis, aš noriu būt geresniu žmogum.
Kartais.
Kartais man nusišikt.
Mes tai žinom.
Tik sužinojau, kad toks maisto vagonėlis buvo Šono ir jo tėvo svajonė,
ir aš jaučiuosi lyg būčiau ją iš jų atėmusi.
Esi girdėjusi apie psichologinio egoizmo teoriją?
- Spėju, kad ne. - Ne.
Iš esmės tai apie tai, jog visus žmones į priekį varo savanaudiškumas,
ir kad mes visi iš esmės esame savanaudžiai,
ir kad darome tik tai, kas mums suteikia laimės.
Taigi, pati išsiaiškink, kas tau kelia džiaugsmą.
Ar daryti gerus darbus žmonėms?
Ar daryti gerus darbus sau?
- Jokios naudos. - Džiugu, kad padėjau.
Labas, Polai.
Derekas. Liz vyras.
Ar daug suvalgei?
Nesididžiuoju.
Bet truputį didžiuojuosi.
Labas, Polai.
Puiku. Kaip tik ketinau skaityt paskaitą apie ribas.
Išgyvensi.
Derekai, man reikia tavo mašinos. Turiu su kai kuo pakalbėti.
Puiku. Išsikviesiu uberį.
Norėčiau, kad surinktum žingsnių.
Kai surenku pakankamai žingsnių, gaunu prizą.
Kokį vaisių.
Smerk mane kiek nori, aš laimingas.
Aplink mus poros skiriasi kaip pašėlusios.
Tau pavyko susikurti gyvenimą su, regis, siaubinga moterimi.
Neįsižeisk.
Ji man primena mane.
Aš esu piktas ir užsispyręs, o kur dar Parkinsonas?
Dabar turiu moterį, bet ji jau daug iškentėjo,
ir aš imu abejoti, ką mes iš viso veikiame kartu.
Ar tu myli tą moterį?
- Ar būtina apie tai? - Taip.
Gerai.
Labai myliu.
Didžiausia dovana.
Turi iš visų jėgų tai išsaugoti.
Aš, pavyzdžiui, beprasmiams dalykams leidžiu iškart atšokti.
Jei tik koks abejotinas dalykėlis gali būt išmestas,
mes jį imam ir išmetam.
Tai man išmesti Parkinsoną?
Puikus patarimas. Ačiū.
Tu iš tiesų panašus į Liz.
Labas.
Dalyvauji MMA?
Ką?
Kietas nertinis.
- Jis mamos. - Tuomet turi kietą mamą.
Norėsi kavos?
Gerai. Tuoj atnešiu kavos iš filtro.
Ar tikrai nežinai, kas aš tokia?
Atleisk. Ne. Aš čia neilgai dirbu.
Maniau, gal atpažinsi,
nes tu užmušei mano mamą.
Gali mane pavaduoti?
Kodėl? Ketini pabėgti?
Ne, aš...
Aš noriu pakalbėt.
Aš...
Kaip tu?
Kvailas klausimas. Atleisk.
Jau seniai laukiau progos pakalbėt su tavim.
Noriu atsiprašyti.
Žinau, to nepakanka ir tai neteisinga. Nežinau.
Negaliu įsivaizduot, ką tau teko...
Nutilk!
Nutilk, blemba!
Gerai.
Eik šiknon!
Vykime į Marakešą.
Gerai.
Labas, Liz. Norėjai pakalbėti?
Taip.
Turiu puikią naujieną.
Pala. Noriu tai pamatyti.
Ar dėl firminių prekių?
Noriu marškinėlių su užrašu „Sunku būt krevete.“
Paimsiu L dydžio.
Ne, dar geresnę.
Aš pardaviau savo akcijų dalį tavo tėčiui.
Dabar galit dirbti drauge.
Dėkok kažkokiam psichologiniam dalykui.
Išprotėjai?
Ar nutuoki, kiek šūdo tarp mūsų su tėčiu buvo?
Bet aš girdėjau, kaip jūs kalbėjot...
Klausimas: kodėl nepaklausei manęs?
Ei, nagi.
Ne. Aš dariau gerą darbą. Aš atšauksiu sandorį.
Kad jis dabar žinotų, jog nenoriu su juo dirbti?
Tai buvo mūsų verslas.
Šonai, palauk.
Ne. Eik šikt, Liz.
Velnias!
Mielasis...
Ačiū, kad atėjai.
Džiaugiuosi, kad atėjai.
Dženė žadėjo su manim nekalbėt,
jei neskirsiu tau trijų minučių.
Pasiruošęs?
Laikas jau eina? Gerai. Susikaupsiu.
- Jau eina? - Taip.
Gerai.
Nori, tikėk, nori, netikėk, Greise, puikiai tave suprantu,
nes aš irgi gyvenime daug už ką turiu sau atleisti.
Ir tai nėra lengva.
Būna dienų, kai manau, jog man to nepavyks niekada.
Bet aš tikrai žinau, kad tavo grįžimas pas Donį
yra savižalos sabotažas. Prašau, nežiūrėk į laikrodį.
- Duok man... - Man metas grįžti.
Viskas gerai. Aš to nusipelniau.
Tai groja mano galvoje, kai įžengiu kaip nugalėtojas.
Netinkama? Mes čia niūrūs?
Nepasigailėsite.
Ar galiu tarti žodį?
Jei pažadėsi nesimušti.
Pažiūrėsime, kaip klostysis reikalai.
Greise.
Galvojau apie draugystę
ir apie tai, kaip draugai turi tave suprasti
ir žinoti, ką dirba tavo vyras.
Bet tada suvokiau, jog aš girdėjau, ką sakė tavo draugės,
davusios tau charakteristiką teismui.
Tu jų taip ir neišgirdai, o, manau, turėtum.
Kira.
Ji sakė: „Su Greise susipažinom vidurinėje.
- buvau naujokė, jaučiausi vieniša ir...“ - Ir ji mane išgelbėjo.
Ji saugojo mane, kad niekas nesityčiotų.
Dėl to reikalo su Doniu, man derėjo pasaugoti ją.
Kai pernai patyriau persileidimą, Greisė rūpinosi manimi visą savaitgalį.
Žinojau, kad paskui jai klius nuo Donio, bet ji galvojo tik apie mane.
Žinote, kuo Greisė mane erzina? Aš...
Denisės mes nesiklausysime.
Visada yra viena tokia.
Ją erzina, kad rieti nosį, jog gerai dainuoji karaokę.
Ji teisi. Taip ir yra.
Gal pati paskaitysi savo?
„Savo sesutę myliu labiausiai iš visų.“
„Maniau, kad turiu ją ginti, nes ji yra tikra šviesa.“
„Donis bandė ją užgesinti.
Bet jos šviesa pasirodė stipresnė, nei galėjau įsivaizduoti.
Ir mane tai labai pradžiugino.“
Neklausyk manęs, Greise. Klausyk jų.
Ką pasakysi?
PERKRAUSTYMO PASLAUGOS
Ar jums nešovė mintis, kad nepadoru
gydytojai susitikinėti su pacientu?
- Šovė. - Taip.
Nusprendėm, kad mums tai nerūpi.
Man iš tiesų nereikia kitos gydytojos.
Jei atvirai, dr. Saiks, ji kur kas geresnė neurologė nei jūs.
Labai miela, bet labai nemandagu.
Noriu suteikti Džulei galimybę būti tiesiog mano moterimi.
Manote, lankysitės pas gydytoją kartu kaip jo partnerė,
o ne kaip „geriausia pasaulio gydytoja“?
Jūs manęs nepamatysite.
Atnešiu jums anketas.
- Man ji patinka. - Taip, matau.
Todėl vietoj jos mes tau surasim seną negražų vyrą.
Ne.
Reikia, kad tu pernelyg nenurimtum.
Be to, tu kur kas geriau bučiuojiesi nei ji.
- Tu tai supratai. - Taip.
Tai groja mano galvoje, kai ateinu pas tave.
Labas.
Tą patį groji, kai esi didvyris.
Tai panašios muzikėlės.
- Kas čia vyksta? - Džimis atėjo vakarienės.
Šiandien trečiadienis, tad pamaniau...
Galim pradėt naują tradiciją.
Gerai.
Sakiau, kad labai įdomu, jog tu, Dvyniai,
susituokei su vadybos konsultantu Čarliu.
Nieko sau.
Atnešiu dar vyno.
Gerai.
Vadybos konsultantas?
Taip parašyta jo internetinėje svetainėje.
Jis turi svetainę?
Beaujolais-Village,
- 2019-ųjų, prašom atidaryti. - Gerai.
O tavęs paprašysiu papuošti lėkštes mikrožalumynais.
Ar prancūzų kalba tai – maži žalumynai?
Blemba!
Sveika.
Tėtis man uždėjo šitą laikrodį
ir liepė apeiti rajoną keturis kartus, kad jis galėtų suvalgyt vaisių.
- Ar tau viskas gerai? - Ne.
Neversk manęs kalbėti. Aš nenoriu kalbėti.
- Nenoriu kalbėti. - Gerai. Ne, viskas gerai.
Viskas gerai.
Aš čia. Kaip galiu tau padėti?
Geras.
Ką tu...
Pabučiuok mane.
Išvertė Egidija Namavičė