- Нормально? - Так.
Отак. Молодець.
Не цвірінькай до мене, а дай виконувати, б****.
Привіт, Донні.
А ти що тут забув, гівнюк?
Дякую, що спитав.
У тебе що, перерва? Помагай.
Прокурорка сьогодні висуне обвинувачення Ґрейс,
і я подумав: може, ви захочете... ну не знаю... від них відмовитися.
Я знаю, про що ви думаєте.
«Чого б то? Вона зіпхнула мене з кручі».
Що за голос?
Так я вас чую в голові.
Я казав прокурорці, що був тривалий абʼюз,
і точно не тільки я це скажу.
Якщо відмовитеся від обвинувачень, це взаємний виграш.
Пішов нахер.
А інші думки у вас є?
Пішов ти ще раз.
Здається, ви залипли на першій думці.
Ви з цією курвою марнуєте мій час.
Добре. Котіться безпечно.
Надіюся, він не одужає.
Як я вас розумію.
Та все одно це надто вже проти правил.
Просто я так його ненавиджу.
Нівроку лист.
Багато матюків.
Це ж не лист до конгресвумен. Я писала вбивці моєї мами.
Це Саммер порадила.
Вона мій новий лайфкоуч.
А то не її госпіталізували, бо ковтнула серветку для сушіння білизни?
Її. Але вона думала, що це поможе обійти алкотестер.
Тоді зрозуміло.
А що ти відчула, написавши це?
Трохи полегшало.
Та все одно не можу викинути цього типа з голови.
Тому я поїхала до його будинку.
Що зробила?
Я з ним не розмовляла. Просто... не знаю.
Здавалося, мозок от-от вибухне.
Для цього тут існую я.
Я не кажу, що колись ти не зможеш з ним поговорити,
але над цим треба працювати, і все одно вийде не так, як ти хочеш.
Пообіцяй, що більше не підеш до цього типа.
Так, я розумію.
Господи, скажи це! Скажи, що обіцяєш.
Я обіцяю.
У мене дивне дежавю.
- Привіт, Еліс. - Добрий день.
Дякую, що прийшла сюди. У нього нога не згинається.
Візьми грілку, ковбою.
Дякую.
Не перед дитиною.
Візьміть мене в сімʼю.
Будьте дідусем і бабусею.
Не забудь узяти на роботу таблетки.
Я не збирався їх забувати.
Збирався.
Ніфіга собі. Шон, це якась доленосна смакота.
Ти можеш собою пишатися.
- Дякую, Ґабі. Це важливі слова. - Клас.
- Теж хочеш комплімент? - Так.
- Але ж ти не готуєш? - Ні.
- Водиш фургон? - Боюся.
- Готуєш напівфабрикати? - А це як?
Висловлю припущення, що обслуговуєш ти жахливо.
Я не дуже люблю людей.
Ясно. Волосся у тебе сьогодні таке блискуче.
Дякую.
- Вдалося. - Так.
Я все зжеру, а грошей не дам.
- Дякую за халяву, дурники. - Добре.
- Бувайте. - Бувай.
У тебе руки в кетчупі.
Можна попросити серветку?
Три бакси.
Жартую.
- Ясно. - Тато?
Шон? Привіт.
Здоров, Шон.
Привіт, малий.
Ти більше не працюєш зі мною, а працюєш у фудтраку?
Взагалі-то він власник.
Я збирався сказати.
Але чекав, коли розкручуся.
Зробити вам щось перекусити?
Іншим разом. Ми вже їли.
Я зʼїв три потрійні чизбургери.
Це огидно.
Це справді чудово.
Не знаю, що й сказати.
Ого.
Добре. Ну що, ми вже підемо.
- Готовий, Джі? Ходімо. - Так.
- Бувай, тату. - Іншим разом скуштую.
- Бувай, Шон. - Па-па, Ґрем.
Так приємно бачитися з родичами.
УВʼЯЗНЕНИМ І ВІДВІДУВАЧАМ НЕ ВСТАВАТИ
Ніяк не перетравлю, що ти не сказав про Ґабі.
А ти не міг би просто забути?
Не міг би.
Ясно.
- Ґрейс. - Як ви?
І це все? Я звикла, що ви мене з порога підбадьорюєте.
- Ось і вона! Міс Увʼязнення. - Королева тюрми!
Помаранчевий – хіт року.
Ну все. Завʼязуйте.
Отже, прокурорка скоро визначиться з обвинуваченням.
Якщо вирішить, що це тяжкі тілесні, то потягне лише на вісім місяців.
Але якщо замах на вбивство другого ступеня,
вирок – до пʼяти років.
Мені однаково.
Однаково?
Вісім місяців, квартира в суборенду, носите чубчик.
Час мине непомітно.
А от пʼять років теж промайнуть супершвидко.
ОКРУЖНИЙ ПРОКУРОР
Треба відповісти.
Ми з Браяном намагалися знайти ваших друзів,
які могли б дати свідчення на вашу користь.
Вас би вразило, скільки людей хочуть допомогти.
Так.
Прилетіла моя сестра Дженні. Я її не кликала.
Добре. Дякую.
Через випадки насильства й численні арешти Донні
прокуратура вважає, що не добʼється вироку.
Тому вирішили не висувати обвинувачення.
Це неймовірно!
Я виграв!
- Ти нічого не робив... - І що? Рахується.
ПРАВДИВА ТЕРАПІЯ
Це ж повна фігня.
Ніякої кари за те, що занапастила життя іншої людини?
Я заслуговую на покарання.
Не заслуговуєш.
Я згоден з вашою сестрою.
Насправді вам необхідно...
Будь ласка. Тільки не починайте цю туфту про те, що я маю собі простити.
Ви думаєте, що я вів до цього,
але так. Саме до цього я вів.
Ґрейс, послухайте.
На це знадобиться час, але зрештою ви простите собі.
Не прощу.
Бо щоразу, коли заплющую очі, я бачу його після падіння.
У нього ноги обвилися довкола шиї, наче шарф.
Боляче, але затишно.
Не допомагай.
Ґрейс, вам шкідливо тут залишатися.
Вертайтеся у Ванкувер з Дженні.
Я не можу, бо всі мої речі – у Донні.
Браян їх забере.
Заберу?
Ти казав, що змусиш його підписати розлучення.
І поки він підписуватиме документ,
я встигну спакувати речі, в яких усе жіноче життя.
За це я дозволю тобі викинути
три предмети мого гардероба, які тебе бісять.
По руках. Знімеш светр.
Светр мені тато подарував.
Бо знав, що він страшний?
- Бо вмер. - Неправда.
Ґрейс. Ми допоможемо вам це пережити.
Добре.
І штани.
Привіт, Пол.
- Привіт, Ґабі. - Привіт, Ґабі.
Ні.
Ви більше не спите разом. Шок, сенсація.
Я ж поставив гроші на те, що це триватиме вічність.
Розраховую на вашу чемність.
- Хочеш кави? - Відсмокчи мені, курва тупа.
Вона не виконує правил.
Гей, сексі.
Бажаєш прикупити порошку?
Я можу заплатити лише тілом.
Таке враження, що ти їх забув навмисне.
Раз уже я тут, переведуся в режим невролога
і перевірю, чи правильно ти харчуєшся.
Давай режим, мала. Це так сексуально.
Це не моє морозиво, а Джиммі.
Не моє.
Бачиш? Гад. Ніколи не підтримає.
У смітник.
Я побігла.
Не передумав знайомитися з Елліотом?
- Я готовий. - Добре.
Хто такий Елліот?
- Її чоловік. - Ой, чорт.
Ти, малий розпусник.
Ви підете до нього на могилу чи...
Ні, Джиммі. Не в усіх подружжях половинка мертва.
Очманіти. У вас трійничок?
Бо якщо ні, може, ви шукаєте високу чорну сексі третю?
Перестань.
У нього деменція.
Живе в лікувальному закладі.
Це важко, Пол.
Знай, що я поряд, якщо знадоблюся.
Ого. То ти вмієш зважати на почуття інших.
- Будь чемна. - Без проблем, Пол.
Пол, вона знову за своє.
Джиммі, подорослішай.
Подорослішай.
А тепер дражнить мене танцями.
Не хочеш танцювати – не треʼ було стромляти.
Хороша рима.
Чорт.
Які кучерявчики.
Наче дві ляльки цілуються.
Вітаю, докторе Еванс.
- Вибачте. Він любить цілуватися. - Ясно.
А Коннор швидко отямився.
Він ту дівчинку засмоктує, як порохотяг.
Ліз дозволяє тут трахатися.
Спокійно. Я говорила з мамою Саммер, вона не проти.
Мені тато нізащо б не дозволив.
Білі люди такі дикуни.
До речі, приємно було з ним познайомитися.
Жаль, що прийшов після обіднього напливу.
Не бачив, які ми вправні.
Може, завтра поїдемо і станемо
- там, де він працює? - Добре, давай.
Привіт. Тато питає, чи можна йому зайти потусити?
Ні, він псує динаміку групи.
Ясно.
Ну капець.
Піду прогуляюся.
Тобі теж не можна з ним тусити, Поїзд Д.
Слухаюся, мем.
Ну капець.
Донні жорстокий і непередбачуваний.
Давай швидко, туди й назад.
То тепер можна розказувати про «туди й назад»?
Друзі розповідають один одному, з ким сплять.
Я ділився локацією в застосунку «Знайди мій член».
У тебе телефон має вібрувати щоразу, як я на когось вилажу.
Не вдавай, що ти зверху.
Чого приперлися, довбаки?
Ми прийшли по речі Ґрейс
і ваш підпис під розлученням.
Навряд чи вам це світить.
Спитаю в медсестрички.
Мала.
Ґрейс, чому ви тут?
- Я збиралася дзвонити... - Щоб сказати: пензлюйте і не вертайтесь.
Вибачте. Дякую за все...
- Не починай. - Хріново, коли люди приховують,
- правда? - Браяне.
Інколи я зверху. Просто, буває, втомлююся.
Привіт, красеню.
Якщо ти мене не памʼятаєш, не страшно.
Ви, сер, перший чоловік, якого я кохала в житті.
Познайомтеся з другим.
Привіт, Елліоте.
Привіт.
Хочу сказати, що дуже вдячний за дозвіл зустрічатися з твоєю дружиною.
На жаль, не можу сказати, що мої наміри чисті...
Усе. Я думаю, цього досить.
Можна трохи посидіти коло тебе?
Я Джулі.
Трохи побудемо тут, побалакаємо з тобою. Добре?
Ось вони.
Мало чоловіків на таке здатні.
Хтось назвав би мене героєм.
Уявляю, як важко тобі даються ці відвідини.
Взагалі-то останнім часом усе не так погано.
Ті роки, коли я сама про нього дбала,
тоді було важко.
Дивитись, як він зникає.
- Так. - Так.
І я зовсім не хочу, щоб ти знову таке переживала.
Боже.
Що ти робиш?
Дивлюся, чи не попадають повітряні кульки,
бо ти в мільйонний раз заговорив на цю тему.
Дивися – ти вже мене доглядаєш:
таблетки, фізична активність, морозиво Джиммі, яке ти викинула.
Мій стан погіршуватиметься.
Це абсолютно інша ситуація.
Твоя особистість нікуди не подінеться.
Пол! Чорт. Я потім зайду.
Ні, зайди. Потрібна твоя стороння думка.
Серйозно? Ура.
- А можна я потім зайду? - Ні.
Ти помічала: коли чоловіки потрапляють у незручну ситуацію,
то вдають із себе пуп землі?
Що ти заподіяв моїй королеві?
Дякую за сторонню думку.
Ти знала, що Пол відмовляв мене йти в університет
і досі не спитав, як там моє викладання?
- Це правда, Пол? - Правда, Пол?
Як там твоє викладання?
Ні, пізно.
Знаєш чому? Ми вже на тебе злі.
І я не знаю, що ти там наробив.
Але хай що то було, зберися докупи,
поки найкраща людина в нашому з тобою житті
не пішла на своїх ідеальних литках геть.
Хай що воно таке, розберися.
Просто розберися і не марнуй мого часу.
Не марнуй її часу. Ясно?
Що це було взагалі?
Тридцять секунд тому я був героєм.
Ти розтулив рота, дурко.
Смачно, так?
Такий справжній «пурбой» хіба що в Новому Орлеані скуштуєш.
Ого. А мій батько так мною пишався тільки раз –
коли я не розказала мамі, що він трахає няньку.
Яка мила історія.
Нормальна. У мене є сестричка. Французка.
Навіть якби я тебе не бачив, зрозумів би, що це ти готував.
Може, тому, що я навчив.
Та ну.
Думала, тебе мама вчила готувати.
Ні. Навчався в найкращих.
Класно.
Мені трохи ніяково.
Ми з тобою мріяли щось таке робити разом.
Як жаль. Було б класно, якби трапилася нагода.
Але ти знаєш, Ліз мною зацікавилася.
Я не можу її кинути.
Я й не кажу... Ставлюся до цього з повагою.
Так.
Ваші оплески фудтраку, народ!
Мій син дуже талановитий.
Треба взяти сумку.
Мама вимагає, щоб я ночувала вдома.
Лютує, бо думає, що я взяла її вікодин.
Я взяла, але не для себе. А на продаж.
- Нормально. - Так.
Побудь тут, з Еліс. Я принесу.
Дякую, котику.
Ти мій герой.
Він милий і вміє трахатися?
Я не знала, що таке буває.
Ти казала, що ми з Коннором тебе не дратуємо.
Але ти впевнена?
Боже мій. Так.
Останнім часом життя не дуже класне,
а від цього я дуже щаслива.
Я така рада.
Серйозно, ти наче Санта, який дарує члени.
Що?
Господи.
Це справжня дружба.
Ґрейс. Це знову я.
Ви думаєте, що це спосіб себе покарати, але це не так.
Просто... Передзвоніть мені.
Яка людина повернеться до стосунків,
де щодня годують лайном?
Не знаю. Я ж до тебе вернувся.
У Ґрейс криза.
Ти справді такий нарцис, що саме зараз вирішив
говорити про себе?
Так. Ось що таке нарцисизм, Джиммі.
Мати відвагу ставити себе вище за інших.
Це не нарцисизм.
Хоч раз можеш цього не робити?
Тієї дрібнички, коли ти якусь незначну образу
перетворюєш на вирок для існування нашої дружби.
Думаєш, ми подружилися б сьогодні?
Ось і дрібничка. Ти знову це робиш.
Я розумію. У коледжі, коли ми познайомилися, я був розгублений.
Я був гетеро.
Я вдавав з себе приємну для тебе людину.
Ми вже давно віддаляємося.
Останні кілька років я значно ближче дружив з Тіа...
Тепер Тіа згадаємо?
Забув. Ти наче пластикова лялька:
тебе смикни, і ти заплачеш: «Моя дружина загинула».
Господи Ісусе.
Ти знав, що вона приходила до мене вечеряти щосереди,
коли ти ходив у той дивний клуб гетерочоловіків?
То був баскетбол.
Визнай. Ти більше мене не знаєш і про моє життя теж.
Не визнаю, бо це неправда.
Добре. Ким працює мій чоловік?
Я не люблю зводити людей до професії.
Це щось красиве.
Гаразд. Скільки років Еліс?
Вік – це лише число.
- Яке число? - Тринадцять, 18, 16, 15...
- Зупини, де треба. - Називай послідовно.
- Мій знак зодіаку? - Козолій.
Так. Я Козолій. У десятку.
Хто хрещені батьки Еліс?
Ґабі. І той нарик, за яким вона була заміжня.
Ти, Браяне. Ти її хрещений батько.
Чорт.
З мене їй подарунки.
Гаразд. Давай щось недавнє.
Про що я торочив – найкраща частина мого медового місяця?
- Трахатися донесхочу. - Це легко!
Відповідай на моє запитання.
Якби познайомилися сьогодні, чи стали б ми друзями?
- Прямо зараз? - Так.
Цієї секунди? Однозначно ні.
- По-твоєму, це смішно? - Так.
Дати б тобі по пиці.
На щастя для мене, я тебе справді знаю.
У тебе, мій друже, кишка тонка дати ме...
Там двері замкнені, Браяне. Ти не вийдеш!
Приїхали.
Добре.
- Бувай. - Люблю тебе.
Дякую, що підкинула.
Е ні. Ти знаєш, яке покарання, якщо не відповіси.
Не починай.
Я люблю свою дочку, Еліс!
Он вона йде, люди!
Невдаха. Мама тебе любить.
Мама тебе любить!
Я її мама.
Ніколи не забувай, що мама тебе любить!
Алло?
Дякую, що підкинула.
Ти в нормі?
Так, просто задумалася.
Те саме. Не можу забути.
Люблю тебе.
- Бувай. - Бувай.
Джекі, в мене було три зуми з вашим психофармакологом,
ми визначили найкращий режим для післяпологової.
Чому ви не приймаєте ліків?
Моя подруга Марісса сказала, що антидепресанти
проникають у молоко в цицях.
У неї явно ґрунтовна медична підготовка,
якщо вживає фразу «молоко в цицях».
Вона мій мануальний терапевт.
Ясно.
ОТ СУЧКА!!!
Мимоволі написала «от сучка» в записнику.
Чесно кажучи, немовля мені теж не сподобалося.
Немовлята – гадюченята.
- Ставиш оцінки? - Ага.
І тут буде два з мінусом, насуплений смайлик. Жаль.
То як там викладання?
Цікаво. Я рада, що взялася.
- Тоді я теж радий. - Вони мусять мене слухати.
А якщо не слухають, я їх за це караю.
У цьому проблема всіх психотерапевтів.
Ти можеш сказати пацієнтам, що їм робити.
Але не факт, що послухаються.
- Думаєш, я егоїстка? - Так.
Дозволь, я уточню.
Нема потреби, але кажи.
Я не думала, що з радістю вставатиму на роботу о шостій ранку.
Покупці – відстій.
Волосся тхне креветками. А Дерек любить запах креветок.
Усе жахливо.
Але я люблю той фургон.
То в чому проблема?
Проблема в тому, що, здається, я хочу бути кращою людиною.
Інколи.
А інколи мені насрати.
Ми в курсі.
Але тепер я знаю, що Шон з татом завжди хотіли мати спільний фургон,
і таке враження, що я їх цього позбавила.
Знаєш, що таке теорія психологічного егоїзму?
- Сприйму це як «ні». - Ні.
Це ідея про те, що вся поведінка мотивується особистим інтересом.
Усі ми, люди, за своєю природою егоїстичні
і робимо переважно те, що робить нас щасливими.
Тому твоє завдання – зʼясувати, в чому твоя радість.
Вона в тому, щоб робити щось для інших?
Чи робити щось для себе?
- Нікчемна порада. - Щаслива допомогти.
Привіт, Пол.
Дерек. Чоловік Ліз.
Скільки ти зʼїв?
Не пишаюся.
Хіба що трошки.
Привіт, Пол.
Добре. Я саме збирався давати майстер-клас про кордони.
Переживеш.
Дереку, я візьму твою машину. Треба з деким переговорити.
Бери. Викличу Убер.
Краще б ти находив кроки.
За кроки дають ласощі.
Скоріш за все, фрукти.
Осуджуй скільки влізе. Я щасливий.
Я дивлюся, як навколо нас розпадаються пари. Вже багато років.
Ти зумів побудувати гармонійне життя з людиною, схожою на ходяче жахіття.
Без образ.
Вона нагадує мені мене.
Я колючий і впертий, а тепер додай до цього ще й хворобу Паркінсона.
Зʼявилася жінка, яка багато пережила,
і я починаю сумніватися в доцільності наших стосунків.
Ти закоханий у цю жінку?
- Треба про це говорити? - Так.
Гаразд.
Я по вуха закоханий.
Це ж найбільший дар.
Роби все можливе, щоб його зберегти.
Від мене все несуттєве просто відскакує.
А все заплутане, якщо це можна прибрати,
ми викидаємо з життя.
То мені просто прибрати Паркінсона?
Прекрасна порада. Дякую.
Ти таки нагадуєш мені Ліз. Так.
Привіт.
Цікавишся MMA?
Що?
Класний світшот.
- Мамин. - Класна в тебе мама.
Хочеш кави?
Добре. Один середній дріп, зараз буде.
Ти справді не знаєш, хто я?
Вибач. Ні. Я тут недавно працюю.
Думала, може, знаєш...
бо ти вбив мою маму.
Можеш мене підмінити?
Чому? Щоб ти втік?
Ні, я...
Я хочу поговорити.
Я...
Як ти?
Дурне питання. Вибач.
Я завжди сподівався, що колись нам випаде нагода поговорити.
Я хочу вибачитися.
Я знаю, цього не досить і це неправильно.
Я не уявляю, що ти пере...
Заткнися!
Закрий свого рота!
Добре.
Пішов у сраку!
Треба поїхати в Марракеш.
Добре.
Ліз, ти хотіла поговорити?
Так.
У мене чудова новина.
Стривай. Я хочу це побачити.
Про новий мерч?
Я хочу нам футболки з написом «Креветкам тут нелегко».
Мені – розмір L.
Ні, новина набагато краща.
Я продала свою частку фургона твоєму батькові.
Тепер ви можете працювати разом.
Завдяки психологічному щосьтамізму.
Ти здуріла?
Ти знаєш, скільки в мене з татом проблем?
Але я чула, як ви розмовляли...
А як тобі таке: чому не спитала мене?
Спокійно.
Я хотіла зробити добро. Але я його скасую.
Щоб він знав, що я не хочу з ним працювати?
Це була наша спільна справа.
Шон, зачекай.
Ні. Пішла ти, Ліз.
Паскудство!
Милий...
Дякую, що прийшли.
Я радий, що ви тут.
Дженні пригрозила не розмовляти
зі мною, якщо не дам вам три хвилини.
Готові починати?
Відлік починається? Я маю зосередитися.
- Починаємо? - Вже.
Добре.
Вірите ви чи ні, Ґрейс, я точно знаю, що у вас на душі,
бо в моєму житті багато такого, за що я маю собі простити.
А це нелегко.
Іноді я думаю, що мені це взагалі не вдасться.
Але я точно знаю, що ця фігня з Донні –
саморуйнівний застій. Не дивіться на годинник.
- Дайте тро... - Я маю повернутися.
Усе нормально. Я на це заслуговую.
З таким звуком у голові я заходжу рятувати становище.
Недоречно? Ми похмурі?
Не жалкую. Воно того варте.
Можна виступити?
А ти нікому не даси по пиці?
Побачимо, як піде.
Ґрейс.
Я тут думав про дружбу
і про те, що друзі – це ніби люди, які тебе розуміють
і знають, чим твій чоловік заробляє на життя.
Але потім я збагнув, що я слухав, як ваші друзі
дають свідчення на вашу користь.
Але ви їх не чули, а я думаю, що варто.
Це від Кіри.
Вона сказала: «З Ґрейс я знайома зі старшої школи.
- Я була новенька, самотня, і...» - І вона мене врятувала.
Вона дбала про аутсайдерів.
А в ситуації з Донні я мала б подбати про неї.
Торік, коли в мене був викидень, Ґрейс піклувалася про мене всі вихідні.
Донні дав би їй за це прочуханки, але вона думала тільки про мене.
Знаєте, що мене дратує в Ґрейс? Я...
Деніз не зачитуємо.
Хтось такий завжди є.
Їй не подобається, що ви понтуєтеся в караоке.
Це правда. Я понтуюся.
Свої зачитаєте?
«Я люблю молодшу сестричку як нікого.
Раніше я думала, що маю її захищати, бо вона – справжній світлячок.
Донні хотів погасити її світло.
Але воно виявилося сильнішим, ніж я могла уявити.
І я дуже рада, що це так».
Ґрейс, не слухайте мене. Слухайте їх.
Що скажете?
ПЕРЕВЕЗЕННЯ
А ви не думали, що неетично
лікарці зустрічатися з пацієнтом?
- Думали. - Так.
І вирішили, що нам плювати.
Слухайте, мені не потрібен новий лікар.
По правді, докторе Сайкс, вона значно кращий невролог, ніж ви.
Це дуже мило, але водночас хамство.
Я хочу дати Джулі можливість просто бути моєю дівчиною.
А ви зможете приходити на прийом як його партнерка,
а не як «найкраща у світі лікарка»?
Ви мене більше не побачите.
Принесу анкети, заповните.
- Мені вона подобається. - Я бачу.
Саме тому ми знайдемо тобі замість неї бридкого стариганя.
Ні.
Це допоможе тримати тебе в тонусі.
До того ж ти набагато краще цілуєшся, ніж вона.
- Правильно. - Так.
З таким звуком у голові я заходжу додому й бачу тебе.
Це ти.
Це твій геройський звук.
Вони дуже схожі.
- Що тут таке? - Джиммі прийшов на вечерю.
Середа, тому я вирішив...
започаткувати нову традицію.
Ясно.
А ми тут говорили, що це дуже цікаво – ти Близнюк,
а одружився з Чарлі, консультантом з менеджменту.
Здуріти можна.
Піду візьму ще вина.
Добре.
Він консультант з менеджменту?
Так написано на його сайті.
У нього є сайт?
Божоле-Віллаж,
- 2019, відкоркуй, будь ласка. - Добре.
А ти, будь ласка, прикрась мікрозеленню.
Це французькою «маленька зелень».
Чорт! Чорт!
Тато почепив на мене годинник
і сказав намотати чотири кола, щоб йому перепало фруктів.
- У тебе все добре? - Ні.
Не змушуй говорити. Я не хочу розмовляти.
- Не хочу розмовляти. - Тихо. Спокійно.
Усе добре.
Я тут. Я... Що мені зробити?
Стоп.
Що ти...
Поцілуй мене.
Переклад субтитрів: Олена Любенко