Nista še videla Summer, ko je besna.
Srhljiva je. Lahko me dobesedno ubije.
Naj poskusi. Brcnila jo bom v češpljo, da bo odletela v vesolje.
Kristus, Gaby. Najboljši prijateljici sta.
Vem, a če se zadeva zaostri, naj Alice ve, s kom držim.
Rada te imam.
Sicer pa v srednji šoli vse pojahamo fante prijateljic.
Jaz sem Shauninega fanta Justina.
Na koncu sva se smejali temu, da tip joče, ko mu pride.
- Kaj je narobe s tem? - V redu.
- Ti in Summer se imata radi, kajne? - Ja.
- Minilo bo, samo potrpi. - Prav imaš.
- Vesela sem, da si nazaj. Rada te imam. - Tudi jaz tebe.
Isto sem ti rekel, pa si me ozmerjala s kretenom, ki te ne razume.
Ona zveni pametneje.
Razumem.
- Hej! Vrnila se je! - Jupi!
Jupi!
- Vesela sem. - Jaz tudi.
Nazaj sva!
To smo že opravili.
Jebeš kavo. Po šampanjec grem.
- Šampanjec. - Sem kdaj užival v tem?
Summer pravi, da se ne moreva pogovoriti,
ker je prezaposlena z naskakovanjem mojih prijateljev.
Dragec, Daniela ne bo pofukala. Zelo majhne dlani ima.
- Mama. - Poslušaj.
Nehaj s samopomilovanjem. Veš, kaj sem se odločila?
Jutri se vračaš v šolo. Konec debate.
Vse življenje me nadziraš.
In ko te enkrat potrebujem, mi ne moreš stati ob strani?
- Si ena... - Povej, če upaš.
Hej!
Rekel je, da sem prava kuzla.
- Vau. Je še živ? - Rekla sem mu, naj bo previden,
ker ga bom ubila in imela drugega otroka, ki bo kot on. Še ovuliram.
Vsem bom povedal.
Po nekaj kozarčkih bom pozabila, da se je to zgodilo. Na zdravje.
- Na zdravje. Connor. - Na zdravje.
Oprostite. Halo?
- Dober je. - Peneč.
- Jutranji šampanjec. - Kaj?
- Hej. - Hej.
- Kako je z njim? - Grdo so ga nalomili.
Nogo ima zlomljeno. Operirali so ga.
Preden vstopite, naj vas posvarim...
- Kaj je? - Zadet je kot mamba.
Poglej, kdo je prišel.
Moj najljubši bend. Gaby in Beli rešitelji.
- Smešno. - Zapojte nekaj.
Duh sem.
- Koliko zdravil so mu dali? - Zdi se, da veliko.
Jaz sem bil. Skrival sem se pod rjuho.
- Videli smo. - Super je bilo.
- Cevko imam v tiču. - Srečnež.
Tip, ki jo je vstavil, je bil prijazen.
Če boš kdaj rabil cevko v tiču, poznam najboljšega za to.
Zapisal si bom ime.
- Nikoli ne veš. - Ime mu je Lawrence.
- Lawrence je izmišljen. - Nak.
Hočem, da veš, da ti stojimo ob strani.
Vidva s Paulom to vedno počneta.
Pa poglejta, kako dobro nam gre. Hvala, Velika betica.
- Velika betica? - To se bo prijelo.
Liz! Moja najljubša poslovna partnerka, ki me je kdaj koli izdala.
Pošteno si me zavedla.
Matervola.
Kaj delaš tu, Jimmyjeva pofuklja?
Poslušaj. Vedeti moraš, da nisem več Jimmyjeva pofuklja.
- To za vedno ostaneš. - Ne moti se.
- Tako sem slišal. - Daj no.
O ne.
- Mama, hotela me je poljubiti. - O bog.
Alice?
Zdaj poljublja čudaškega soseda.
- Hej! - Ja, ta pezde je res čuden.
Hej.
To mi igra v glavi, ko obiskujem prijatelje
- v bolnišnici. Bog. - Čudaško.
Brian, previdno. Zadet je in buzerira nas.
O bog! Najboljši odvetnik vseh časov.
Zelo te imam rad.
- Jaz pa tebe. Tole je lepo. - Pizda, Sean.
Ne imej otroka. Obupen oče boš.
Sranje. Hej. Mene se loti.
Potegni tiča, Pam.
Fantastično.
Rad bi videl očeta. Je tukaj?
Bil je tukaj, vendar je moral oditi.
Vsi pojdite. Počivati mora.
- Ja. - Čez nekaj ur se vrnemo, prav?
- Velja, Velika betica. - Sorazmerna je z mojim telesom.
Prevelika je.
Se lahko pomenimo?
Ko je izvedel, da se je Sean spet stepel, se je Tim razjezil in odšel.
Nočem, da se zbudi brez očeta ob njem.
Bi se vidva pomenila z njim? Je to delo terapevtov?
Običajno ne.
Obstaja pa nova, napredna tehnika, imenovana podžimanje.
Ne. Tu sva zaradi Seana in želiva vam pomagati.
A tega, za kar naju prosite, ne počneva.
Razumem. Hvala, da sta prišla.
Obveščajte naju.
Iskal sem okna, kjer lahko vidiš dojenčke.
Pa ne obstajajo. V eni sobi so, ki pa ni odprta za javnost.
Moral bi poznati starše. Butasto. Zakaj bi se znebili...
Hej. Lahko te odpeljem domov, a še v čistilnici se morava ustaviti.
Jaz te lahko peljem, če hočeš.
V čistilnici delijo gumijeve bombone.
Mikavno.
Z Brianom grem.
Več bombonov zame.
- Vseeno hvala. - Se vidiva.
Kje je moja kava?
Vem, da sem rekel, da grem po kavo.
Klical sem Seanovega očeta, a me je blokiral.
Mamo sem vprašal, kje bi lahko bil.
Ko se Tim zelo razjezi,
gre ribarit na jezero Balboa.
Kaj praviš? Ga poiščeva in prepričava, da se vrne?
Ne grem podžimat pacientovega očeta.
Jimmy si uporabil kot glagol. Resda zaničljivo, a vseeno.
- To ne šteje. - Šteje.
- Ne. - Ja.
- Ne. - Ne.
Ne poskušaj me preslepiti.
Hočeš podžimati, ampak misliš, da ne moreš,
ker bi tako priznal, da midva...
Da sva iz istega, čudovitega testa.
Izrekel si kup neokusnih stvari.
Sploh ne vem, kje naj začnem.
Veš kaj? Sam bom šel. Izstopi iz avta in pokliči taksi.
- Tega ne znam. - Tako si prišel sem.
Prekleto.
Prav, šel bom, a samo zato, da omejim škodo.
Veš kaj? To ni dovolj dobro. Paul.
Priznaj, da to hočeš, ali pa ven iz avta.
- Prav, podžimajva pezdeta! - To! Hvala bogu, da si privolil.
Bal sem se, da sam ne bom zmogel.
Courtney mi je ukradla najstniška leta,
zdaj pa meni vzbuja krivdo glede mame? Bedarija.
Kaj hočeš, da rečem?
Ne vem. Čeprav si je Courtney uredila življenje,
je prav, da vztrajam, da ostane tam in skrbi za mamo.
Prav delaš.
In da je v redu, da me ne bo, čeprav ima mama danes operacijo sive mrene.
Tudi s tem se moram strinjati?
Ja. Poseg je ambulanten. Moja sestra bo tam.
Odlično ti gre.
In če mama med operacijo izgubi oko, ne bo videla, da te ni tam.
To je bilo zelo prijazno. Pridi sem.
- Rada te imam. - Enako.
Zelo si nadarjena. Psi so videti fantastično.
Za tega pa nisem prepričana. Zgleda domišljav.
In promiskuiteten je. Vse naskoči, potem pa jih ignorira. To je težava.
- Kaj delate? - Prenavljava.
Velika donatorka sem in dovolili sva si vstopiti.
Tega ne smete.
Rekli ste, da fotke niso dobre za spletno stran,
toda rabim smisel. Trenutno imam veliko osebnih težav.
Z otroki, tovornjaki s hrano
in ne povej mojemu sosedu, ampak ne ovuliram več.
- Tega mi ni treba vedeti. - Pomislila sem,
da bi zamižali in mi dovolili to narediti.
Prosim.
Prav.
- Jupi! - Hvala.
Ko bom odšla, jih boste sneli, kajne?
- Ja. - Stari.
- V redu je. Ni važno. - Ne.
- Snela jih bom. - Ne!
- Ni važno. - Pa je.
Veš kaj? Upam, da noben od teh psov ne bo posvojen.
Upam, da bodo končali...
Ne. Ne upam, da bodo usmrčeni.
Upam, da bodo živeli. Vi pa... Upam, da vas usmrtijo.
- Ne. - Nak. Ne mislim tega.
Sploh ne. Žal mi je. Upam, da boste živeli. Adijo.
Liz!
- Fino, slediš mi. - Ja.
Hvala za dolgo vožnjo v tišini.
Kadarkoli. Tvoja prisotnost je blagoslov.
Tako čuden si, da se začenjam potiti.
Pogovoriti se morava. Ne vem, kako
naj povem, kar ti moram povedati.
Rabim pijačo. Pa ti? Bova martini?
Ura je 11 zjutraj in stara sem 17 let. Seveda.
Dobro.
Povedal bom. Takole. Govoril sem
z mladim moškim,
- ki se je zaletel v tvojo mamo. - Kaj?
Poslušaj. Še bolje je. Ni, ampak poslušaj.
Prišel je vrnit denarnico...
- Sem je prišel? - Ja.
Kdaj? V hišo?
- Si govoril z njim... - Če me boš zasliševala,
bom še bolj zmešan, zato dovoli, da povem.
- Povej! - Sem je prišel
in rekel sem, naj se pobere od te družine.
Rekel je: "Oprosti." To je rekel prizadeto.
Vprašal sem ga, če je v redu, in pritrdil je, a videl sem, da ni.
V empatičnem obdobju sem, ker bova s Charliejem imela otroka.
Če bo deček, bo Peter Bernadette,
če bo deklica, pa Bernadette Peters.
Šel sem v kavarno, kjer dela.
Ne da bi ga videl, ampak vprašal, če je v redu.
Njegov šef je zgledal kot Tony Soprano, samo bolj seksi.
Grobijan, ki pa se dobro poljublja. Ko bi le imel fotko.
Šefa sem povprašal o Louisu
in rekel je: "Veš, zelo je depresiven.
Depresivec je, a zaradi tega ga ne morem odpustiti.
Kultura bojkota, kajne?"
Potem je poklical Louisa in začela sva pomenek...
Njegovo življenje je turobno,
kot v filmu Rekvijem za sanje.
Ne kot del, kjer vsi uživajo heroin,
ampak konec, ko ugotoviš, da heroin sploh ni zabaven.
Nima prijateljev.
Nikogar za pogovor. Trpi.
Šla sva na sprehod in pogovarjala sva se,
ker si ne bi mogel odpustiti, če...
Če ne bi poskusil pomagati. To je vse. Konec zgodbe.
Od takrat se videvava vsakih par dni.
Včasih zvečer pošljem sms.
On mi sledi na Instagramu. Tako. Zdaj pa ti.
Hočem govoriti z njim.
Lažje bo, če mi poveš, kaj mu hočeš reči in pisal mu bom.
Pelji me k njemu,
drugače bo oče izvedel, da se družiš z maminim morilcem.
- Vzameva vodo za na pot? - Pridi.
Tim? Nemogoče. Tudi ti tukaj ribariš?
- Kako sta me našla? - Kaj pa govoriš? To je najina točka.
Uporabljaš trnek Carolina? To je dobro za pridneni ribolov.
Žena je prosila, da govoriva s tabo.
Nasedel je, Paul.
To je bil pristen ribiški žargon. Poguglal sem.
Lepo je tu, kajne? Ribaril sem z očetom.
Jimmy pa ne, ker sovraži čolne.
V srednji šoli sem se prekucnil z raftom.
Tok me je odnesel.
Bil sem dezorientiran in zelo prestrašen.
- Povej mu, kje se je zgodilo. - V vodnem parku hotela v Vegasu.
Vem, da se vsi bedno počutimo.
Kot bi bili na trnku za muharjenje v globoki vodi.
Nehaj z ribiškimi izrazi.
Ta se mi je zdel prepričljiv. Ne? Prav.
- Vem, da si zdajle zelo zbegan... - Veš, kako se počutim?
Paul, ne delaj tega. Ni mi všeč.
- Nič nisem naredil. - Skoraj bi umrl, Paul.
- Tim, daj nama pet minut. - Premislil bom, če boš to ponovil.
Paul, nehaj!
- V redu? - V redu.
Ljubica, žal mi je.
Fotke so bile odlične.
- Si jih sploh pogledal? - Seveda. Na eni je bil pes.
- Na vseh so psi. - Torej sem razumel bistvo.
D-Train.
- Kaj? - Kje je Connor?
Če misli postopati naokoli, naj prinese fotografije iz avta.
Vrnil se je v šolo.
- Kaj? Odšel je? - Ja.
Neverjetno, da se ni poslovil.
- Kaj je? - Od mene se je poslovil.
Prekleto, D-Train.
- Sta se objela? - Ja,
ampak na čuden način, z eno roko, bratovsko.
- Bilo je kot... veš... - Bedno.
Ne bi ti bilo všeč.
- Taki so najhujši. - Ja.
- Sranje. Pa je šla. - Ja.
- Slabo si to opravil. - Lahko bi šlo bolje.
- Hej. - Hej, stari.
Kdo ne mara nenapovedanega obiska?
- Vstopita. - Ja.
Prosim. Hej.
Vesel sem te.
V denarnici si pustil sporočilo. Ni mi bilo všeč.
Razumem. Ne bo se ponovilo.
Bosta kaj spila? Vodo?
Voda bo super. Alice, boš vodo?
- Kaj je s tabo? - Neprijetno mi je. Navadi se.
- Prinesel bom vodo. - Prav.
- Bosta sedla? - Ja, rada sedava.
- O čem se pogovarjata? - Nič takega. V glavnem o športu.
- Nič ne veš o športu. - Žaljiv stereotip.
- Prav. O katerem športu? - O pickleballu, monopoliju, športih.
- Upam, da ne govorita o meni. - Tega ne bi nikoli. Verjemi.
Kako si? Brian pravi, da si naredila izpit za avto in da se vpisuješ na študij.
- Očitno se ti veliko dogaja. - Ne bi ti smel govoriti o meni.
Večinoma govori o sebi. Sprašuje me,
če se mu oblačila podajo ali če bi dobro zgledal z otrokom.
Večinoma ga zanima njegov videz.
Tipično.
Naučil sem se, da moram vedno pritrditi.
Na meni vse dobro zgleda.
Opraviti bi moral tri sodno določene terapije obvladovanja jeze.
Vmešala pa sta se vidva in mojemu sinu oprala možgane.
Zdaj se obnaša, kot da je vse moja krivda, kar je tipično za vas.
Torej nisi velik pristaš terapij.
Uspeh se ne zgodi čez noč,
toda na koncu ti terapija pomaga prepoznati in spremeniti mučna čustva,
misli in vedenje. Če bi poskusil, mislim...
Resno?
Misliš, da je pravi trenutek, da ga navdušiva za terapijo?
Ne bi te smel opomniti, da si na moji strani.
Ne razmišljaj o naju kot o terapevtih.
Glej naju kot dva moška,
od katerih ima eden zelo rad svoje veslo.
Tudi jaz sem se odtujil od svojega otroka.
Varal sem njeno mamo,
in ko se je odselila z mojo hčerko, se nisem dovolj boril,
ker me je bilo sram.
Zamudil sem njen prvi nastop, njeno prvo menstruacijo.
- Kristus, Paul. - Ja, kaj hudiča?
Po ženini smrti hčerke sploh nisem mogel pogledati.
S pijačo in tableti sem bežal pred njo.
Ko me je najbolj potrebovala, sem vse zajebal.
- Še govori s tabo? - Po nekem čudežu ja.
Vsak dan se ji poskušam dokazati.
- Torej sta oba obupna starša. - On zagotovo.
- Danes me veliko kritiziraš. - Vesta, kaj pravi policija?
Sean se sploh ni branil.
Samo pustil je, da ga pretepejo.
- Zakaj je to naredil? - Hotel je utrpeti bolečino.
Močno ga žre krivda, ker je tako besen nate.
Na moškega, ki ga ima najraje na svetu.
Morala bi ga videti kot otroka.
Luknjica v licu, vedno nasmejan.
Ko pa se je vrnil od tam,
je bilo, kot bi živeli s tujcem.
Bil je zelo jezen.
Nisem mu znal pomagati.
- Še vedno ne znam. - Pogovori se z njim.
- Ne. - Poslušaj, Tim...
Prav, povedala sta svoje.
Hvala za pogovor.
Zdaj se počutim slabše, kot pred eno uro.
- Je tako po terapiji? - Ja, v glavnem.
Ni ti treba govoriti z njim. Toda moral bi.
Pridi, Jimmy. Greva.
Vodo sem spila. Kaj pa zdaj?
- Če hočeš, lahko greš. - Ne vem, kaj hočem.
Čutim, da sta razčistila.
Še kdo čuti tako? Sta razčistila?
- Resno? - Neprijetno. Posvaril sem te.
Brian pravi, da si mi napisala pismo.
Kaj si napisala?
Ne spomnim se dobesedno, je bilo pa v slogu...
"Hej, pofukanec.
Ubil si mojo mamo, mi uničil življenje in sesul očeta.
Vse pa zato, ker si sebičen, jebeni pijanec.
Ljudje me obravnavajo drugače. Zaradi tebe sem izgubila prijatelje.
Ko se zbudim, edinega človeka, s katerim bi se pogovorila o tem,
ni več in ga ne bo več, vse pa po tvoji krivdi."
Dobro pismo.
- Mi lahko poveš kaj o mami? - Zakaj?
Ker je nisem poznal.
Poznam samo konec.
Se spomniš, ko so ji izdrli modrostni zob in...
Prebujala se je iz anestezije in se hvalisala, kako gladko rit ima.
- Brian! - Kaj?
Asistentki je rekla, naj ji potipa rit.
- Ne bi izbrala te zgodbe. - Prav imaš. Oprosti.
Katero bi povedala?
Hej.
Živjo, samo preverjam, kako si. Si v redu?
Se v banji utapljaš v depresiji, obkrožena s fotografijami psov?
Ne, na fitnesu pridobivam mišice.
V tem fitnesu zelo odmeva in pljuska.
V redu sem. Moje težave so nepomembne.
Nad čim naj tarnam? Moje kozmetičarke za umetne trepalnice ni,
- zato moram k drugi? - Ne delaj si tega. Prav?
Težava je resna in če ne boš previdna, te bo sesulo.
Poslušaj me. Zlezi iz banje in se pojdi igrat s svojimi kamni.
Daj. Slišati hočem, ko izpustiš vodo.
Ne, tukaj sem na varnem in na toplem.
Takole se zmeniva. Zlezi iz banje in se potrudi,
jaz pa bom pri mamini operaciji.
Boš sestri priznala, da oviraš njeno življenje?
Kaj? Ne izzivaj. Izpusti vodo.
Hočem slišati.
Pridna.
- Hvala. - Adijo.
Živjo.
- Sta obe tukaj? - Ne, mama, samo jaz.
Jebi se. Tu sem, mama.
Dobro sem opravila.
- Ja. - Ja, zelo dobro.
Na vlaku smrti mi je odpihnilo najljubši klobuk.
Zelo žalostna sem bila.
Mama me je peljala v trgovino
in kupila tri Pepejeve klobuke.
Besna sem bila, ker so bili drugačni od mojega klobuka. Z njim sem bila kul.
Rekla je, da ne gre za klobuk,
ampak za občutek, ko sem ga nosila.
To je bila laž, ker sem z novim klobukom zgledala kretensko.
Njej pa se je podal.
Karkoli je lahko nosila.
To je bil dober dan.
Očitno je bila prijazna in zabavna.
- To je redkost. - Res je bila taka.
Pogrešam jo.
Kdo je ta ženska?
Sara. Bila je...
- Moja zaročenka je. - Čedna je.
Midva...
Zakaj je tvoja mama kupila tri klobuke? Zakaj tri?
Ko sva tekli na vožnjo, se je zaletela v otroka,
ki je iz rok izpustil sladoled in bruhnil v jok.
Njegova mama se ni razburjala, moja pa je imela slabo vest.
Še en klobuk je kupila, če bi našli tistega dečka.
- Povsod sva ga iskali. - Sta ga našli?
Ja, super je bilo.
Pozabila sem na to.
Hvala.
Veliko sem razmišljal o tem, kaj ti bom rekel.
Da bi rad vse razložil. Zakaj sem vozil.
Kako zelo to obžalujem.
Toda nepomembno je,
ker se je zgodilo, in to po moji krivdi.
Tega ne more nič popraviti.
Lahko rečem samo,
da ne mine niti trenutek, da ne bi mislil nanjo.
Ali nate in tvojega očeta.
Ves čas mislim na vse vas.
Tako prekleto žal mi je. Želim si, da bi to spremenil.
- Da bi čas zavrtel nazaj in... - Odpuščam ti.
Kaj?
Odpuščam ti.
To bi naredila moja mama.
Hvala.
Nisem...
Hvala.
- Grem. - Kam greš?
Odprli so novo trgovino. Ogledal si bom pasove.
Ni trgovina s pasovi, toda gotovo jih imajo.
- Držim pesti. - Ja. Najboljša si.
Hej, jaz...
Pozabi. Nič ni.
Kaj? Vse mi lahko poveš. Običajno tudi mi.
Počutim se... Ne vem.
Se kdaj počutiš čudno, zelo čustveno?
Neumno je.
Tisto s fotografijami psov me je zelo prizadelo.
In pogrešam tovornjak.
Rada imam to hišo. To veš, ampak brez fantov je prazna.
Manj hrupno je.
Ja, tudi diši bolje.
Ti priskrbiva drug tovornjak?
Jaz bi sir na žaru.
- To bi znala narediti. - Ja.
Veš kaj? Super sem. Pojdi se zabavat s pasovi.
Super. Se vidiva.
Ljubim te.
O bog. Zelo živčen sem.
- Greva k Dave & Busters? - Ja.
Čakaj. Brian. Vem, da sem ti težila zaradi tega,
a hvaležna sem, da si stopil v stik z njim.
Zame je bilo to nekaj novega.
Ampak...
Včasih zlahka opaziš, da nekdo potrebuje pomoč.
Na obrazu jim piše.
Ne razumem, zakaj so jo zadržali. Samo operacija sive mrene je.
Podkupila sem zdravnika, da jo zadrži čez noč,
- da boš imela prost večer. - Zlata si.
In hotela sem ti pokazati svojo novo hišo.
Ja.
- Hudičevo nobel je. - Ja.
Malomeščansko. Precenjeno. Stenske svetilke imaš?
Veliko jih imam.
Vau.
Si me pripeljala, da se pohvališ?
Ja, malo.
Ni samo to.
Courtney, odvezujem te.
- Kaj pa to pomeni? - Poskušam povedati...
Vem, koliko narediš za mamo.
In da si se zelo trudila, da si urediš življenje.
- Zelo ponosna sem nate. - Hvala.
Bala sem se, da bo mama, če bi ti odšla, prosila mene za pomoč.
Če sem iskrena, ne vem, kako bi ji odgovorila.
Ampak to ni tvoj problem. Moj je.
Oddelala si svoje. In še več.
Drži.
Prosim te samo za nekaj časa, da razmislim, kaj bom z njo.
Potem pa se lahko spelješ od tam.
Pila bom na to.
- Koliko časa potrebuješ? - Dvajset let.
- Dva dni. - Osem let.
- Dva tedna. - Tri mesece.
Daj mi tri mesece.
Velja.
Kako se počutiš?
Še vedno me vse boli, ampak bolje sem.
Ja.
Mama pravi, da sta govorila z mojim očetom.
- Je tukaj? - Očetje so zapleteni.
Ne nudijo ti vedno pomoči, ko si jo želiš.
Ampak sčasoma ti jo. Poglej mene. Potreboval sem eno leto.
Hej.
- To je bilo veliko hitreje. - Hej, oče.
- Pustiva ju sama. - Hvala.
Oba veva, da nerad govorim o čustvih.
- Nič hudega, oče. Nič ni treba reči. - Pusti me govoriti.
Ko si mi rekel, da sem te razočaral...
Branil sem se zato,
ker si imel prav.
Sean. Zelo mi je žal.
V redu je, oče. V redu sva. V redu bova.
Ja.
Spraviti te moram od tu, da boš šel z mano ribarit.
Breakdancea pa še ne boš kmalu plesal.
- Ne spravljaj me v smeh. - Se spomniš?
- Zelo ganljivo. - Nehaj ju gledati.
Zelo ganljiv trenutek je.
Srečen sem. Karkoli bo ta moški naredil za sina, bom jaz zate.
Ne naredi tega.
Nehaj.
Paul. Če tega nočeš, lahko umakneš roko.
Ne bom je umaknil. Naučiti se moraš postavljati meje.
Prosil me je, jaz pa ne sprašujem. Delam zanj.
- Fantastične so. - Nehaj.
Moj pes je zelo lep, a vsakič ko ga fotkam, si liže rit.
Ker si jo lahko. Vseeno je to odvisno od fotografa.
- Misliš... - Ja.
Pa mi pomagaj. Tukaj je. Ti imaš fotoaparat. Pojdiva v park.
Kar takoj?
Ja. Takoj.
Ja, zakaj pa ne?
Super, pa dajmo. Pridi, mali. Njegov srečni dan je.
- Previdno. - Ljubek je. Oprosti.
Prevedla Lidija P. Černi