Ni har inte sett Summer arg. Hon kan bokstavligt talat döda mig.
Låt henne försöka. Jag sparkar henne i muttan så hon flyger.
Men fan, det är hennes bästis.
Jag vill att Alice ska veta var jag står.
Jag älskar dig.
Och alla bonkar sin kompis kille i skolan.
För mig var det Shaunas kille Justin.
I slutändan bondade vi över att han grät när han kom.
Det är väl inget med det?
Men du och Summer älskar väl varann?
- Det går över. Ge det bara tid. - Du har så rätt.
- Jag är så glad att du är tillbaka. - Jag med!
Jag sa precis samma sak, och du kallade mig för pucko.
Det låter smartare ur Gaby.
Det kan jag förstå.
Hon är tillbaka!
- Vad glad jag blir! - Jag med.
Vi är tillbaka!
Vi gjorde det där redan.
Skit i kaffet. Jag hämtar champagne.
Oh, yeah! Champagne.
Jag har glömt. Var det här nånsin kul?
Summer sa att hon inte hinner prata,
för hon är upptagen med att knulla alla mina vänner.
Gubben, hon kommer inte knulla Daniel. Han har pyttesmå händer.
- Mamma... - Du måste sluta tycka synd om dig själv.
Vet du vad jag bestämt? Du åker tillbaka till skolan imorgon.
Hela livet har du kört med mig.
När jag för en gångs skull behöver dig finns du inte där.
Du är en sån...
Du skulle bara våga.
- Han kallade mig King Kong-kossa. - Andas han än?
Jag sa åt honom att vara försiktig, annars dödar jag honom och skaffar en ny.
- Jag ägglossar än. - Jag sprider det.
Efter några glas har jag glömt hela saken. Skål.
Skål!
- Bra grejer. - Vadå?
- Hur mår han? - Han fick ordentligt med stryk.
Brutet ben. Det har redan opererats.
- Innan ni går in borde jag varna er. - Vad är det?
Han är hög som ett hus.
Titta vilka det är!
Mitt favoritband! Gaby och de vita räddarna!
- Den var bra. - Sjung nåt då.
Jag är ett spöke.
- Hur mycket pillade de i honom? - Skulle tippa på mycket.
Det var jag. Jag gömde mig under täcket.
- Vi såg det. - Jättehäftigt.
De satte en tub i pitten.
Lyllos.
Men killen var så snäll.
Om du behöver en tub i pitten, så vet jag en bra pitt-tubare.
Jag kan ta hans namn.
Man vet aldrig.
- Han heter Lawrence. - Lawrence är inbillad.
Du ska veta att vi finns här för dig.
Du och Paul finns alltid där för mig.
Och se hur bra det går. Tack, Knubbskalle!
Knubbskalle?
Det kommer fastna.
Liz! Min favoritförrädare till affärspartner.
Du höll mig om ryggen, sen vände du mig ryggen.
Jäklars.
Vad gör du här, Jimmyknullaren?
Faktiskt är jag ingen Jimmyknullare längre.
En gång Jimmyknullare, alltid Jimmyknullare.
Han har inte fel.
Det är vad jag hört.
- Ånej. - Mamma, hon försökte kyssa mig.
Men gud!
Nu kysser hon den skumma grannpojken.
Ja, nog fan är han skum.
Det är ljudet som spelas i huvudet när jag besöker vänner på sjukhuset.
Försiktig. Han är hög och elak.
Herregud! Tidernas bästa advokat!
Jag älskar dig så.
- Och jag dig. Det var fint. - Vad fan, Sean?
Men skaffa inte barn. Du skulle bli en hemsk pappa.
Ta mig härnäst.
Sug kuk, Pam!
Gud, vad bra!
Jag vill träffa pappa. Är han här?
Pappa var här, men han var tvungen att gå.
Ni borde också gå. Han behöver vila.
Vi kommer förbi igen om några timmar.
- Okej, Knubbskalle. - Den är proportionerlig till kroppen.
Alldeles för stor.
Kan vi prata?
När Tim insåg att Sean hade slagits blev han upprörd och stack.
Sean borde inte vakna utan sin far.
Ni kanske kan prata med honom. Är det nåt terapeuter gör?
Vanligtvis inte.
Men det finns en ny metod som kallas "jimma loss".
Nej. Vi finns här för Sean, och vi vill hjälpa dig,
men det du ber oss om är inget vi sysslar med.
Jag förstår. Tack för att ni kom.
Håll oss uppdaterade.
Jag försökte hitta bäbisfönstret. Tydligen finns det inte.
De ligger i ett rum man inte får gå in i. Man måste visst känna föräldrarna.
FÖRLÅT. LOUIS
Varför slutade de...
Jag kan fortfarande köra hem dig, men vi måste via kemtvätten.
Jag kan skjutsa dig.
- Fast kemtvätten ger bort tuggummin. - Frestande.
- Jag väljer Brian. - Mer tuggummi till mig!
- Tack ändå. - Ses.
Var är kaffet?
Jag vet att jag lovade kaffe,
men jag försökte ringa Seans pappa, som har blockat mig.
Så jag frågade hans mamma.
Och när Tim blir uppstressad åker han och fiskar på Lake Balboa.
Ska vi leta upp honom och övertala honom att komma tillbaka?
Jag tänker inte jimma loss nån patients pappa.
Du sa precis "jimma loss".
Du sa det nedsättande, men ändå.
- Det räknas inte. - Jodå.
- Nähä. - Joho.
- Nähä. - Nähä.
Snurre Sprätta inte mig!
Du vill jimma loss.
Men du kan inte, för det vore att medge att du och jag är av samma skrot och korn.
Du sa precis så många störda saker att jag inte vet var jag ska börja.
Okej, jag åker väl själv då. Du kan beställa en taxi via en app.
- Jag vet inte hur. - Det var så du tog dig hit.
Helskotta.
Jag kommer väl med då. Men bara för skadebegränsning.
Vet du vad? Det duger inte.
Paul, antingen medger du att du vill göra det här,
eller så hoppar du ur.
- Okej, nu jimmar vi loss jäveln! - Tur att du sa ja!
Jag trodde jag hade gapat efter för mycket.
Courtney stal mina tonår, och nu ger hon mig dåligt samvete?
Vad borde jag säga?
Att trots att Courtney tog tag i sitt liv,
så är det okej att pressa henne att ta hand om mamma?
Du gör helt rätt.
Och att det är okej att jag inte är där när mamma opereras.
Måste jag vara okej med det också?
Ja. Det är bara ett mindre ingrepp. Min syster kommer att vara där.
Det här gör du skitbra.
Och om din mamma mister ett öga, ser hon inte att du är där ändå.
- Det där var gulligt. Kom här. - Jag älskar dig.
Och vilken talang! Hundarna ser hundra ut.
Fast kanske inte den här. Han ser självbelåten ut.
Plus att han är en kåtlåda. Han knullar allt som rör sig.
Vad gör ni här?
Vi inreder lite. Jag donerar mycket, så vi klev in.
Det får ni inte göra.
Jag vet att ni sa att fotona inte var rätt för hemsidan,
men jag behöver det här.
Jag har så många privata problem just nu.
Allt mellan ungar och foodtrucks.
Säg inget till grannen, men jag ägglossar inte.
Det behövde jag inte veta.
Jag tänkte bara att du kanske kunde se mellan fingrarna och låta mig hållas.
Snälla?
Okej då.
- Jippi! - Tack.
Du tar ner dem när jag gått, va?
- Jepp. - Seriöst?
Det gör inget.
Skit samma. Jag tar ner dem.
- Spelar ingen roll. - Jodå!
Vet du vad? Jag hoppas att ingen blir adopterad.
Jag hoppas de slutar...
Nej. Jag hoppas inte de slutar.
Jag hoppas de lever. Men jag hoppas du blir avlivad.
- Nej. - Det menade jag inte.
Inte alls. Förlåt. Hoppas du lever. Hej då.
Liz!
Jaha, du följde med in.
- Tack för den långa, tysta skjutsen. - Så lite så. Att vara med dig är en gåva.
Du är så jävla skum att jag börjar svettas.
Vi måste prata. Och jag vet inte
hur jag ska säga det jag behöver säga dig.
Jag behöver en drink. Vill du ha en martini?
Klockan är 11 och jag är 17, men visst.
Rakt på sak. Okej, här kommer det.
Jag har pratat med...
...den unge mannen...
- ...som körde på din mamma. - Vad i helvete?
Bara lyssna. Det blir bättre. Eller inte.
- Han lämnade tillbaka din plånbok... - Var han här?
- När då? Här? Pratade ni... - Om du fortsätter fråga saker,
blir jag bara mer till mig, så låt mig få ut det.
- Få ut det då! - Han kom hit.
Jag ba: "Bort härifrån!" Och han ba: "Förlåt."
Men han lät sårad, typ: "Förlåt."
Och jag ba: "Mår du bra?" Han sa ja, men jag såg att han ljög.
Jag är så empatisk just nu för att vi ska skaffa barn.
Får vi en pojke ska han heta Peter Bernadette.
Får vi en flicka – Bernadette Peters.
Så jag gick till kaféet där han jobbar.
Inte för att träffa honom, bara för att fråga om han är okej.
Hans chef var värsta Tony Soprano, fast hetare.
Typ att han är hårdhänt, men han kysser också bra.
Borde ha tagit bild.
Så jag frågade chefen om Louis,
och han sa: "Alltså, han är sjukt deprimerad.
Han är en glädjedödare, men jag kan inte sparka honom för det."
Så Louis och jag börjar prata. Och hans liv är så sorgligt.
Typ Requiem for a Dream- sorgligt.
Och inte mitten, när alla smaskar heroin,
utan slutet, när de står röv mot röv och man inser att heroin inte alls är kul!
Han har inga vänner.
Ingen att prata med. Han lider.
Så vi tog en promenad och pratade,
för jag visste att jag inte kunde leva med mig själv om...
...jag inte försökte hjälpa honom. Det var allt.
Och vi har setts av och till sen dess.
Och messat några kvällar.
Och han följer mig på Instagram. Det var allt. Din tur.
Jag vill träffa honom.
Det kanske är enklast om jag bara messar vad du vill säga.
Ta mig till honom nu, annars skvallrar jag att du är polare med mammas mördare.
Ska vi ta med färdkost?
Tim? Du skojar. Fiskar du också här ute?
- Hur hittade ni mig? - Vadå? Det här är vårt ställe.
Vad har du där? En Carolina rig, va?
Prima grejer för bottenfiske.
Din fru bad oss prata med dig.
Han köpte det ju.
Det var äkta fiskeslang. Jag googlade det och allt.
Fint här ute, va? Jag brukade fiska här med min pappa.
Men inte Jimmy. Han hatar båtar.
Vi var på forsränning i high school, och jag kapsejsade.
Jag fördes iväg med strömmen.
Det var jätteförvirrande, och jätte-jätteläskigt.
Berätta var det var.
En vattenpark i Las Vegas.
Tim, vi känner oss alla väldigt nere. Som om vi är fast vid en crankbait...
Sluta använda dina nya fiskeord.
Jag tyckte det flöt på bra. Inte? Okej.
Min poäng är... jag vet att du känner dig överväldigad.
- Så du vet hur jag mår? - Förlåt, jag...
Sluta! Jag tycker inte om det.
- Jag gjorde inget! - Jag dog nästan.
Ge oss fem minuter.
Jag överväger det om du gör om det.
- Sluta! - Okej?
Ja, okej då.
Älskling, vad tråkigt.
Dina foton var så bra.
- Såg du dem ens? - Visst. Det fanns ett på en hund.
- Alla var på hundar. - Så jag fattade kontentan.
D-Train...
- Vad? - Var är Connor?
Om han ska hänga här, kan han lika gärna ta fotona ur bilen.
- Han åkte tillbaka till plugget. - Va? Stack han?
Ja.
Han sa inte ens hej då.
Vad?
Han sa faktiskt hej då till mig.
Fan alltså, D-Train.
- Kramades ni? - Ja.
Men det var en sån där konstig, enarmad manskram.
- Det var typ... - Usch. De suger.
- Du hade avskytt det. - De är värst.
Fan också. Där stack hon.
Det där skötte du dåligt.
Kunde ha gått bättre.
Hallå.
Vem gillar inte oönskat besök?
Stig på.
Varsågod.
- Jag är glad att du kom. - Du lämnade en lapp. Det var inte okej.
Jag förstår. Det ska inte upprepas.
Nåt att dricka? Lite vatten?
Vatten är för gott! Alice, gillar du vatten?
- Vad är det med dig? - Jag är obekväm. Vänj dig.
Jag hämtar lite vatten. Ni kan slå er ner.
Ja, vi älskar att slåss.
Vad pratar ni ens om?
Inget. Bara typ sport.
- Du vet inget om sport. - Stereotypar du mycket?
Vilka sporter pratar ni om?
Du vet. Pickleball. Monopol. Sport.
- Bäst att ni inte pratar om mig. - Aldrig. Jag lovar.
Hur är allt? Brian sa att du tagit körkort och sökt till college.
Du verkar ha mycket på g.
Han borde inte prata om mig.
Egentligen pratar han mest om sig själv. Han frågar bara saker som...
"Ser de här kläderna bra ut?" "Skulle jag se bra ut med en bäbis?"
Han vill veta om han ser bra ut.
Inte förvånad.
Jag har lärt mig att svaret alltid är ja.
Jag är bara snygg i precis allt.
Han dömdes bara till tre sessioner med vredesterapi.
Men ni gick in dit och strulade till det i skallen på honom.
Nu beter han sig som om allt är mitt fel, för det är vad såna som ni gör.
Så du är inget stort fan av terapi?
Terapi är ingen snabb lösning.
Men så småningom hjälper det en förändra besvärliga känslor,
tankar och beteenden. Om du gav det en chans...
Seriöst?
Tror du det är läge att ändra hans åsikt om terapi?
Måste jag påminna dig om att du är på mitt lag?
Se oss inte som terapeuter då.
Se oss som ett par farsor,
varav den ena älskar sin paddel väldigt mycket.
Jag var i samma sits som du. Jag hade tappat kontakten med mitt barn.
Jag var otrogen mot hennes mamma. När de flyttade iväg kämpade jag inte nog.
Jag skämdes för mycket.
Jag missade hennes första konsert. Hennes första menstruation.
- Men för fan. - Ja, vad i helvete?
När min fru dog kunde jag inte ens titta på min dotter.
Så jag gömde mig från henne bland sprit och piller.
Precis när hon behövde mig som mest sumpade jag det.
- Pratar hon fortfarande med dig? - Otroligt nog, ja.
Jag försöker visa mig värdig varje dag.
Så ni är båda usla föräldrar?
Han är det.
- Du neggar mig hårt idag. - Vet ni vad polisen sa?
Sean kämpade inte ens emot.
Han bara lät dem spöa honom.
- Varför? - Han ville nog skada sig själv.
Han skäms över hur arg han är på dig.
Snubben han älskar mest.
Ni borde ha sett honom som liten.
En liten smilgrop. Alltid med ett leende.
Men när han kom tillbaka från armén...
...var det som att bo med en främling. Han var så arg.
Jag kunde inte hjälpa honom.
Kan fortfarande inte.
Kom och prata med honom.
Nä.
Okej, ni har sagt ert.
Tack för samtalet.
Jag mår sämre nu än för en timme sen. Är det vad terapi är?
Ja, i grund och botten.
Du måste inte prata med honom. Men du borde.
Kom igen. Dags att dra.
Jag har druckit mitt vatten. Vad händer nu?
Du kan gå om du vill.
Jag vet inte vad jag vill.
Jaha, det känns som ett avslut.
Känner nån annan det? Avslut? Avslut?
- Seriöst? - Obekväm. Jag varnade dig.
Brian sa att du skrev ett brev åt mig.
Vad stod det?
Jag minns det inte ordagrant, men det var typ...
"Tjena, fittfejs.
Du dödade min mamma, sabbade mitt liv och knäckte min pappa.
Bara för att du är ett egoistiskt jävla fyllo.
Folk behandlar mig annorlunda nu. Jag har förlorat vänner.
Och när jag vaknar är den enda jag vill prata om det här med
inte här, och kommer aldrig vara det, och allt är ditt jävla fel!"
Fint brev.
- Berätta nåt om din mamma. - Varför då?
Jag kände henne inte.
Det enda jag känner till... är slutet.
Minns du när hon drog ur visdomständerna och...
Hon började vakna till.
Hon skröt om hur mjuk hennes rumpa är.
Hon bad tandsköterskan röra den.
- Inte historien jag hade valt. - Förlåt.
Vilken hade du valt?
Halloj. Ville bara kolla läget. Är allt okej?
Ligger du i badet och deppar, omgiven av dina hundfoton?
Nej, jag gymmar loss.
Vilket eko det är på gymmet. Riktigt plaskigt.
Jag mår bra. Jag har inga riktiga problem.
Vad har jag att klaga över? Att min ögonfranstjej är bortrest,
så jag måste gå till en annan?
Gör inte sådär mot dig själv.
Det här är allvarligt. Du måste vara försiktig.
Hör på nu. Kliv ut ur badet och gå och lek med dina stenar.
Kom igen, låt mig höra dig dra ur proppen.
Nä, det är varmt och tryggt här.
Vi säger så här.
Om du kliver ur och gör ditt bästa, så följer jag med på morsans operation.
Och talar om för din syster att du cockblockar hennes liv?
Pressa mig inte! Dra ur proppen. Få höra.
Såja.
- Tack. - Hej!
- Är båda mina flickor här? - Nej, bara jag.
Jag är här.
Gick det bra?
Riktigt bra.
Min favoritkeps flög av på bergochdalbanan.
Jag var så ledsen.
Så mamma tog mig raka vägen till butiken
och köpte tre Långbenkepsar.
Jag var så arg, för det var inte samma keps.
Min gamla keps fick mig att se häftig ut.
Men hon sa att det aldrig handlade om kepsen.
Det handlade om hur jag kände mig i kepsen.
Men det var skitsnack, för jag såg så töntig ut.
Men hon såg häftig ut.
Hon passade i allt.
Det var en bra dag.
Hon verkade snäll och rolig.
Det är en sällsynt kombination.
Hon var det.
Fan vad jag saknar henne.
Vem är det?
Det är Sara. Hon var...
Hon är min fästmö.
Vad söt hon är.
Men vi har...
Varför köpte hon tre kepsar?
När vi sprang mot bergochdalbanan knuffade hon en unge,
och han tappade sin glass och började gråta.
Hans mamma sa att det var okej, men min hade dåligt samvete.
Så hon köpte en till, i fall att vi ser honom.
- Vi letade överallt. - Hittade ni honom?
Ja. Det var skithäftigt.
Hade helt glömt det.
Tack.
Jag har tänkt mycket på vad jag vill säga dig.
På hur jag vill förklara det. Varför jag satte mig bakom ratten.
Hur mycket jag ångrar det.
Men det kvittar.
För det hände. Och allt var mitt fel.
Det finns inget jag kan göra åt det.
Det enda jag kan säga är att jag tänker på henne varje sekund.
Eller på dig. Eller din pappa.
Jag tänker på er hela... hela tiden.
Jag är så jävla ledsen. Jag önskar jag kunde ändra på det.
- Att jag kunde gå tillbaka... - Jag förlåter dig.
Jag förlåter dig.
Det är vad hon hade gjort.
Tack.
Jag menade inte...
Tack.
- Jag pyser. - Vart då?
Ny butik i stan. Ska shoppa bälten.
Det är inte en bältesbutik, men de har dem säkert ändå.
- Jag håller tummarna. - Du är bäst.
Förresten, jag...
Det var inget.
Vadå? Du kan berätta vad som helst. Det brukar du ju göra.
Alltså, det känns som... Jag vet inte.
Känner du dig nånsin lite off, som om allt är lite för mycket?
Det är fånigt.
Det där med hundfotona störde mig bara.
Jag saknar trucken.
Och jag älskar huset, som du vet, men det känns ganska tomt utan pojkarna.
Men det är lugnare.
Ja. Luktar bättre.
Ja. Vad sägs om en ny truck?
- Jag röstar på varma mackor. - Det är faktiskt nåt jag kan laga.
Vet du vad? Allt är bra. Ha så kul med dina bälten.
Toppen. Ses sen då.
Älskar dig, bruden!
Älskar dig.
Gud, jag har så mycket nervös energi.
- Ska vi åka till ett lekland? - Ja, för fan! Men Brian...
Jag vet att jag skällde ut dig, men tack för att du nådde ut till honom.
Ja, det var en ny upplevelse.
Men ändå.
Ibland är det lätt att se när nån verkligen behöver hjälp.
Det syns på dem.
Varför ska hon övernatta? Det är bara grå starr.
Jag mutade läkaren att behålla henne, för du behöver lite ledigt.
- Min hjälte. - Och jag ville visa upp mitt nya hus!
- Flott som fan. - Klart det.
Snobbigt. Övervärderat.
- Har du seriöst lampetter? - Så det står mig upp i halsen.
- Så du tog mig hit för att skryta? - Ja, lite så.
Inte bara därför.
Courtney, jag frigör dig.
Vad fan ska det betyda?
Det jag försöker säga är...
Jag vet hur mycket du gör för mamma.
Och att du jobbat hårt för att få ordning på livet.
Jag är så stolt över dig.
Tack.
Jag var rädd för att om du sticker, så kommer mamma be mig rycka in,
och jag vet inte hur jag kan säga varken ja eller nej till det.
Men det är inte ditt problem. Det är mitt.
Du har suttit av ditt straff. Mer än tillräckligt.
Ja.
Jag ber dig bara om tid att lista ut vad jag ska göra med henne.
Efter det måste du ta dig därifrån.
Skål för det.
- Hur mycket tid behöver du? - Typ 20 år.
- Två dagar. - Åtta år.
- Två veckor. - Tre månader.
Ge mig tre månader.
Deal.
Hur känns det?
Det gör fortfarande ont överallt. Men det känns bättre.
Mamma sa att ni pratade med farsan.
Är han här?
Pappor är kluriga.
De finns inte alltid där när de behövs.
Men de gör det så småningom. Titta bara på mig. Tog ett år.
Det gick mycket snabbare.
Vi låter dem prata i fred.
Vi båda vet att jag inte är bra på att prata känslor.
- Du behöver inte säga nåt. - Låt mig prata.
När du sa att jag hade svikit dig...
...blev jag så defensiv...
...för att... du hade rätt.
Sean, jag är så ledsen.
Det gör inget. Allt är bra. Det kommer bli bra.
Vi måste få dig härifrån så vi kan åka och fiska.
Jag tror inte att du breakdansar i första taget.
- Få mig inte att skratta. - Minns du den fasen?
Gud, vad rörande.
Sluta glo.
Det är ett rörande ögonblick.
Vad han än gör mot sin son tänker jag göra mot dig.
Gör inte det där.
Sluta!
Om du inte vill, så kan du dra undan handen.
Jag tänker inte dra undan den. Du måste lära dig var gränsen går.
Han bad mig, och jag jobbar för honom.
- Wow, vilka bilder. - Lägg av.
Min hund är så fin, men varje gång jag fotar honom slickar han röven.
Om man kan det så...
Fast det är nog fotografen det är fel på.
- Tror du det? - Ja.
Hjälp mig då.
Han är här. Du har din kamera. Vi kan gå till parken.
Vadå, nu?
Ja. Nu.
Visst. Varför inte?
Toppen! Kom då, voffsingen.
Det är hans turdag.
- Försiktigt. - Vad söt han är.
Undertexter: Borgir Ahlström