Зрадлива, зрадлива Зрадлива коза
Зрадлива коза, зрадлива...
Що це?
Саммер записує тіктоки, обзиває мене.
Зрадлива, зрадлива коза Зрадлива коза
Тиждень уже крутить цю фігню.
Дістало.
Мені прикро, але пісня відпадна.
Чіпляє і не відпускає.
- У ній є... - Так.
Зрадлива, зрадлива Зрадлива коза
- Зрадлива коза... - Я вас чую.
Вибач.
То як там вечеря з батьками?
Класно. Я вчив тата грати в Call of Duty.
Ми всю ніч обзивали 12-річних.
- Вони вас розбили, так? - Так. Падлюки.
А ще. Памʼятаєш мого побратима, Хорхе?
Від якого я ховався.
Він знову приїжджає, і тепер я точно з ним зустрінуся.
Чудово. У терапії ми кажемо, що в тебе зростання.
Дякую.
Але найкраще в цьому всьому от що.
Я відкрив для себе сидячий душ.
- Навстоячки я більше не митимуся. - Ще б пак.
Поки не було душового стільчика, я й ніг собі нормально не мив.
Це огидно.
Тату, знов зайва інформація.
Чому ти не пішла?
Нарешті. Ми йдемо?
Чекай. Ще раз наповню пляшку.
Це ще на годину.
Тоді я вже почну похідну розмову.
Ми з Чарлі підписали документи. Вирішили всиновлювати.
Ура!
- Гей! - Поздоровляю.
- Дякую. - А чому вирішили всиновити,
а не придивитися до дитини й попросити Ліз її вкрасти?
Дитинку я б викрала.
Ми в курсі.
На святах я зможу давати волю емоціям і казати:
«Наша дитина неначе всиновила нас».
Це прекрасно.
- Так. - Ти будеш класний.
Мрію вже побачити тебе з пузцем.
Я теж мріяв, але програв Чарлі жеребкування
на предмет того, хто себе запустить, а хто буде поголений і накачаний.
Але не можна дуже захоплюватися,
бо Стюарт каже, що все може затягнутися.
Але я не розумію.
Як ти провернув угоду з Мебаном, не розізливши партнерів?
Просто зайшов у море і з усім розібрався.
- Поздоровляю. - Зайшов у море? Гарно сказано.
Мій улюблений спосіб розвʼязувати проблеми.
Коротше, я...
Я зайшов, щоб поговорити про роботу зі своїм ментором.
- Це я. - Це він.
І він сказав, що ти теж тут будеш.
Тому я вирішив надіти найвужчі штани
і нагадати тобі, що хлопець,
який запрошував тебе на побачення голосовою поштою, ще існує.
- Ясно. - На жаль,
я набрав кілька кілограмів,
і тепер ці штанці перекривають мені кровообіг у паху.
Вони таки тісні.
Я вже піду, стягну їх із себе.
- До зустрічі. - Бувайте.
- Бувай, Дерріку. - Па-па.
Як ти могла відпустити ці ідеальні половинки персика?
Що б я з ним зробив, якби був жінкою.
Радій, Дереку, – ти не мусиш бути жінкою.
- Бери ложку. - А ложка – це що?
Так, увага.
Я визнаю, що не вхопилася за можливість.
Коли з мамою таке сталося, Д-два дзвонив спитати, як вона,
але я не відповіла, бо мені було соромно, що перша не подзвонила,
- коли я на нього забила. - Ого.
Крім того, тепер мені трохи страшно, бо якщо ми переспимо,
це буде найгарніший чувак, з яким я була.
- Ясно. - Так.
Один з найгарніших.
Ні. Безумовно найгарніший.
Ти його бачив?
Я на волосину від того, щоб на все забити заради трійничка з Дереками.
Дякую, що й мене згадав.
Тільки якщо буде другий.
Добре. Так, він дуже привабливий,
але хто у Ґабі другий найгарніший?
- Кіт? - Боже мій! Кіт.
- Кіт був вогонь. - Кіт. Так.
- Офігенний. - Я й досі йому пишу.
Отже, в нас є Деррік.
Йому в потилицю гаряче дихає Кіт.
- Так. - А на третьому місці...
Джиммі.
- Джої. - Ну аякже!
- Боже. - Джої, який живе у фургоні?
- Так. - Класний фургон.
І член у нього був великий.
З цим не позмагаєшся.
- Ні. - До сраки Джої.
Сонце, ти в порядку? Я поставлю тебе на четверте місце.
Я третій, чорт забирай, і ви всі це знаєте.
Ходімо гуляти.
ПРАВДИВА ТЕРАПІЯ
Зрадлива, зрадлива, Зрадлива коза
Зрадлива коза...
Саммер талановита.
Я знаю. Таке заразне.
- Так. - Ти сьогодні побачишся з Еліс,
тому я подумав, ти маєш знати, що в неї на душі.
Можна?
Заходьте, Ден.
Вибачте, а де ви сиділи?
Отут.
Він не терпить нагрітих місць.
Тоді вам з ним є про що поговорити.
Сідайте, Ден.
У Стена завтра весілля.
Це мій найближчий друг, але він буде зайнятий, бо жениться,
а сидіти за столом з незнайомцями – це мій кошмар,
тому навряд чи я піду.
Ден, ви ж знаєте, я завжди агітую за рух уперед.
Дружба зі Стеном – це величезний прорив,
але я думаю, що також це дало вам шанс зупинитися.
Зупинка може бути рухом уперед.
Не може.
У дружбі важливо підтримувати один одного.
Ви хочете підтримати Стена чи ні?
Так. Я б охоче його підтримав.
Тоді йдіть на весілля.
У мене сумніви. Я нажаханий і впертий. Смертельне комбо.
Ден, вибачайте, але що стосується пацієнтів, я нині в ударі.
Я практично непереможний, а отже, ми з вами
мусимо пробити цю стіну.
За один сеанс?
Ваша правда, це маячня.
Добре. Проведемо цілий день разом.
Ми з вами натовчемо цій проблемі пику. Починаємо зараз.
Чорт. Знаєте що? У мене за розкладом інший пацієнт
і чистка зубів сьогодні.
Я зроблю кілька дзвінків,
а тоді підемо товкти пику. Починаємо зараз.
Це ваше нагріте місце, Ден. І ви спокійний.
Дякую, що знову приніс мені каву.
Хоча через пʼять хвилин заняття...
- Та нічого. - Ага.
Хотів розказати про себе, то розкажу стисло.
Давай стисло.
Я з Массачусетсу.
Маю алергію на пеніцилін.
Люблю все під соусом альфредо, хоч і не дружу з молочним.
Я знайомий з Крейґом з Craigslist. Жахливий чувак.
Я бачу тут дві перепони.
Які?
Те, що ти вкакуєшся від альфредо.
Воно того варте.
Ох, чорт.
- Що? - Кіша. Не дивися.
Ого. Наближається. Вона страшна? Нам тікати?
У неї стипендія легкоатлетки. Наздожене.
- Боже. - Вітаю.
Що таке?
Я буквально зараз маю вам здати есей про сімейні системи.
Можете прочитати й поправити?
Уточню:
я маю прочитати й відредагувати, а потім ти мені знов здаси?
Так.
Сталеві яєчники. Супер.
- Давай. - Дякую.
Вибач. Ще раз.
Нічого, бо тепер я скористаюся твоєю провиною,
і ти прийдеш на побачення.
- Справді? - Я з вами хоч зараз піду.
- Стоп, що? - Що?
Ви пропагуєте турботу про себе. Це і є турбота про себе.
А ще я точно знаю, що в неї дірка на замку.
А твоя відкрита?
Недоречно.
Але так. 24/7.
Кішо, не знаю, що з тобою,
але владнай стосунки з татом.
Кішо, не псуй мені малину.
Дерріку, побачення. Сьогодні ввечері.
- Добре. - Ого.
Я мусила. Не втрачати ж свої шанси.
Вибачаю.
Це вплине на мою оцінку?
Буду з тобою відверта. Імовірно, так.
Імовірно.
Навіщо людині сидіти за громадським столом?
Це класична експозиційна терапія, Ден.
Ви знали, що ситуації, які викликають страх,
активують скупчення нейронів у мигдалеподібному тілі?
А експозиційна терапія допомагає вгамувати ці нейрони страху.
- Та ви що. - Так.
Я нічого не зрозумів.
Довіртеся мені. Це працює.
Раніше я боявся павуків, наприклад, тому купив про них книжку.
Я вивчав їхні звички
і зрештою посміливішав настільки, що зловив одного.
А тепер, якщо бачу якусь павучу гидоту,
дивлюся йому прямо у вісім оченят і кажу: «Тут я головний!»
- Круто. - У вас панкейки?
Так. Смакота нелюдська.
Так. А у вас що?
Так. Це панкейки, я їх собі взяв.
- Нелюдськи смачно. - Так.
Я на секунду.
- Це... - Привіт, усе добре?
Бачили вранці веселку?
Він відійшов, тому нам уже можна не спілкуватися...
Зробимо силове поле.
Мені треба дещо владнати, у дочки в школі.
Слава богу. Це була невдала ідея.
Ден. А ви точно хочете звідси піти?
Вибачте, що через мене ви вже не в ударі.
Коннор ні разу мені не подзвонив, відколи поїхав у коледж.
Тебе коли-небудь ігнорила людина, яку ти витиснув із себе?
Ніколи.
Слухай, ходімо повз мікроброварню.
Я тобі щось покажу.
Надіюся, це список синонімів до «мікроброварні».
Дуже пафосно.
- Це хороший пафос? - Можливо.
До зустрічі.
Пол. Привіт. Круто.
Це мій друг Мак.
Без цього можна обійтися. Я заходжу.
Добре.
- Це мені? - Так.
Ти це зʼїси?
Цю штуку, за яку я заплатив і потім приніс собі на стіл?
Не знаю.
Пол... Не може бути, в тебе є друг?
Ми не чіпляємо ярликів.
Я Рей, ми закохані.
Чарівно.
Я хотіла, щоб ти знав.
Те, що ти бачив з Маком, – цілком невинні обійми.
Якщо ти завдала собі клопоту зайти й ретельно все пояснити,
тоді я однозначно тобі вірю.
А ще можеш зробити мені послугу і не розказувати Дереку?
Інтрига наростає. Є якийсь Дерек.
Він мене дратує.
Ми з Маком – просто давні друзі, але моєму чоловікові він не подобається.
Я вимушений запитати.
Цей Мак... Дурне імʼя, до речі.
Згода.
Він одружений?
- Ні. - Він тебе слухає?
Йому не наплювати на твої проблеми?
Так. Це і є дружба.
Ага, аякже.
- Рей, ти неодружений. - Так.
Ти спілкуєшся з привабливими жінками, щоб з ними просто дружити?
Так, з однією.
Бачиш?
Я все чекаю, коли вона проколеться.
А тоді...
Два голоси за «Мак хоче тебе трахнути».
Добре, Статлере й Волдорфе, ви обидва помиляєтеся.
Ніхто не хоче мене трахнути.
Тобто само собою, люди хочуть мене трахнути, але ви мене зрозуміли.
Де ти з нею познайомився?
Вона ледь не наклала мені в стіл.
Отже, бійка почалася, коли Саммер прокрутила відео «Зрадлива коза»
перед усім кафетерієм.
- Ясно. - Еліс ухопила телефон Саммер
і вкинула у відро з соусом ранч.
Потім почалися верески, штовханина і...
Я вас слухаю.
Отже, почалися верески, штовханина,
і чомусь місіс Прічард, учительку малювання,
обізвали самотнім холодним страшком...
- Вона пішла додому в сльозах. - Авжеж.
Я це називаю Ранчґейтом, бо люблю каламбури.
Це не каламбур.
Додати слово «ґейт» до якогось іншого – це не каламбур.
Але продовжуйте.
Еліс і Саммер обох покарано.
Такого насильства в нас не було, ну,
з часів вашого останнього візиту.
Напрошується питання...
Як у вас з Еліс стосунки?
Я так зрозумів, у вас тепер є парні татуювання батька й дочки.
Так, але вони естетичні й не розташовані недоречно.
Не недоречно.
Це як мінус на мінус. Дає плюс.
Я намагаюся вам донести, що в нас з нею чудові стосунки.
Усе знову в нормі.
Тату, а хто цей чувак?
Золотко, це мій пацієнт.
Який не хоче тут бути, бо його проблеми родом зі старшої школи.
У всіх проблеми родом зі старшої школи, Ден!
Розмову скінчено.
Ну, про що вам треба з нами поговорити?
Проблема в біографії потенційних батьків?
Я ж казав, твій заголовок звучить як профіль у Grindr.
«Двоє татусів шукають третього»? Працювало раніше, спрацює і тепер.
А що таке Grindr? Підморгую.
- Він сказав: «Підморгую»? - Сказав.
Коротше, чудова новина.
Так швидко – це рідкість,
але ваша біографія, напевно, хороша, бо одна мати обрала вас.
Боже мій. Коли?
Стимуляція пологів у неї завтра. Дитина буде ваша перед вечерею.
- Очманіти. - У мене масаж...
- Це така радість. - ...скасовувати пізно.
Ясна річ, ти сидиш удома, доки не скінчиться покарання.
Воно на сьогодні.
Довбана школа знає, як провчити ученицю.
То мені не можна нікуди йти до заходу сонця?
Ні. Можеш піти в одне місце.
Поговорити з Саммер.
Навіщо?
Я безліч разів просила в неї вибачення за Коннора.
Вибач, я не ідеальна. У мене тут горе.
Що таке?
Я був на твоєму місці,
думав, що біди всіх людей – ніщо порівняно з моєю.
Доню, мама загинула, але це не означає,
що нам можна нехтувати проблемами інших.
Ти хоч знаєш, що відбувається в житті Саммер?
Вона розказувала, що кілька років не спілкується з татом.
Мабуть, це важко.
А ще?
А ще...
вона продає мамині таблетки.
Що ще?
Казала, що Коннор – найкраще, що з нею сталося за довгий час.
Чорт.
Тато попрацював на славу.
Останнім часом я в ударі.
Дякую.
- Стрьомно, що ви й досі тут. - Згоден.
- Голодний? Я – так. - Я б перекусив.
- Дивіться – павук. - Тут я головний.
- Не віриться, що ти прийшла. - Скажу чесно:
я не повірила, що в тебе своя мікроброварня.
Вона існує. Кухня укомплектована персоналом, і є бармен Гектор.
- Гектор звучить як фейк. - Так. Гектора немає.
А ще я геть не вмію варити пиво.
Я здогадувалася. Так.
Але...
оціни, як тобі.
Ого. Що ти зробив?
У броварні вони не те щоб дуже доречні, але...
Подумаєш. Зварю нове пиво, назву «Ель "Гончак"» чи ще якось.
Пʼяні люблять собак.
Я так почала займатися песиками.
Надудлилася мерло, а на ранок вирішила врятувати всіх собак на світі.
Слухай, я бачу, що тобі зараз непереливки.
Жаль тільки, що ти не бачиш себе моїми очима.
Ти така класна, дотепна, талановита.
Поглянь на ці фотки.
Ти бачиш світ так, як його ніхто не бачить.
Я передати тобі не можу, як багато це для мене важить.
Ліззі, я заради тебе на все готовий.
Вибач. Я мушу йти. Я так не можу.
Чорт.
Як на третє перше побачення, велосипеди – це чималий ризик,
але на щастя, у мене є шикарні велосипедки,
і я думаю, що це вогонь.
Ух ти.
«Ух ти» – це мені личить
чи «Ух ти, черепашку видно»?
«Ух ти» – це ніфіга собі, як тобі гарно.
Тоді я не буду...
цю красу повертати в магазин.
Скажи, що далеко не поїдемо.
Та 200 метрів до парку, не більше.
Сядемо, випʼємо винця,
поговоримо, як нам покататися ще, але не поїдемо.
Люблю майже-спорт
як привід хильнути.
Ну, і яке вино ти...
Слава богу, ти вдома.
Вибач, що перебиваю вашу черепашкову інтервенцію.
Я так і знала.
Але ж гарно.
Нам дають дитину вже завтра, і в мене від цього їде стріха!
Чарлі відправив мене по магазинах, а я не знаю, що треба дитині,
тому в паніці купив 20 підгузків і костюм курчати.
Який милий. Аж яєчники засвербіли.
Для мене це або добре, або погано.
Це не повинно було статися так швидко.
Я прочитав одну книжку про дітей.
Почав читати.
Ну добре, я купив книжку.
Кажи правду.
У мене й книжки такої немає!
- Ну от. - Нема часу убезпечити будинок,
купити автокрісло, їсти за двох.
Я хочу свої девʼять місяців!
Може, скажеш чоловікові, що не готовий?
Ні, Дерріку-два. Я забагато вагався,
коли ми затіяли це все з дитиною.
Ти, може, не знаєш, але я наче флюгер.
- Я зрозумів. - Не настільки флюгер.
Боже. Я наче флюгер на тему флюгера.
Я сказав Чарлі, що готовий,
а тепер, якщо зміню думку, він перестане мені вірити.
Думає, що я вислизну з дитячих дверей,
котрі, до речі,
доведеться встановити, якщо собачі замалі.
А бувають дитячі двері?
- Ні. - Ні.
Допоможи мені. Благаю.
Браяне, сідай.
Я знаю, тобі важко і страшно.
- Так. - Але я обіцяю тобі подумати про це,
коли ми з Дерріком десять секунд покатаємося, а тоді надудлимося вина.
- Ні. - Так.
Нічого.
Пропоную таке. Ти дзвониш Чарлі і всім, кому довіряєш,
ми зайдемо в море й з усім розберемося.
- Добре. - Так?
Звучить прекрасно. Мені подобається. Давайте.
- Добре. Принесу тобі води. - Дякую. У роті пересохло.
Як він знав?
Він мені подобається.
Викликає відчуття одночасно спокою і хтивості.
У мене теж.
І якщо сьогодні я з ним не пересплю, то замордую тебе.
- Добре. - Добре?
- Я розумію. - От і добре.
Я тебе зрозумів,
але ти ж наче хотів побачитися з Хорхе.
Тільки тому, що він єдиний з нашого підрозділу
завжди був у доброму настрої,
а тепер він хоче побачитися, бо йому хріново.
Людям буває хріново.
Я знаю, але що я зможу йому порадити?
Хай тебе виженуть з дому? Переїдь до свого мозкоправа?
На мене йому точно не слід покладатися.
На такій ноті я б не починав.
Ден, може, ви скажете Шонові,
що вам полегшило завдання мені відкритися.
Це тому, що він схожий на зівʼялий дуб?
Кажи що хочеш, Пол, але сьогодні вранці
одна жінка сказала, що я – в пʼятірці її найгарніших хлопців.
То ти пʼятий?
Четвертий. Викуси.
Коротше. Ден.
Ну,
чесно кажучи, я почав відкриватися того дня, коли ви сказали, що ви...
ви теж самотній.
Я хотів, щоб мій терапевт був з тарганами, як і я.
Тоді це потрапляння в десятку.
Але ваша правда, схиблені люди добре допомагають іншим схибленим.
Ось ми, наприклад.
Що скажеш?
О, чорт.
- Браяне, що чути? - Слава богу, відповів.
Думав, ти на роботі чи є щось інше нудне.
Джиммі, ти не уявляєш...
Він ще довго базікатиме, перш ніж у мене виникне потреба заговорити...
Вибачте. Шон, продовжуй.
Та гори воно. Я з ним зустрінуся.
Дякую, інший пацієнте Джиммі.
Це я вас вранці бачив?
Ви в порядку?
- Він утримує вас проти волі? - Так.
Ні, Ден, ви хочете тут бути.
- Я передумав. - Не передумали.
Пол, він не передумав.
Я вам скину список інших терапевтів.
Нічого особистого. Я це роблю для всіх пацієнтів Джиммі.
Піду на зустріч з Еліс.
Ти мене слухаєш взагалі?
- Чорт. - Клянусь, я почну спочатку.
Браяне, авжеж, я тебе слухаю.
Дякую, що погодилася поговорити.
Я покарана, кращих занять немає.
Твій тато оскаженів?
Покарав мене аж на три години.
А як мама відреагувала?
Учора її викинули з «Казино Моронґо»,
тому в її списку пріоритетів це нижня позиція.
- Капець. - Так.
- А за що викинули? - Знов запхала в рот кості.
В усьому я винна.
Я з тебе познущалася, а ти цього не заслуговуєш.
Коли мами не стало, на мене всі забили, а ти була поряд,
а я така жахлива егоїстка,
навіть не подумала про те, що в тебе теж купа проблем.
Це більше не повториться. Даю слово.
Дякую.
Я тебе люблю.
А я – тебе.
А що ти робитимеш з Коннором?
На осінніх канікулах я його поцілую,
а потім розплачусь і скажу: «Це була помилка».
А коли в нього будуть іспити, натякну в соцмережах на існування бойфренда.
- Капець. - Так. Типу там вечеря,
хлопцева рука, розумієш?
А потім знову зійдуся з ним на День подяки,
але скажу, що переїла, сексу не буде.
Цей твій замисел помсти – просто відпад.
Зрадлива, зрадлива коза.
Зрадлива, зрадлива, зрадлива коза.
Чому я постійно на тебе натикаюся?
Еліс не змогла.
Вона з Саммер, тому я пообіцяла тебе попередити.
А подзвонити не можна було?
Ну...
Боже, ні.
Розслабся. Правила я знаю.
Тропічні. Хороші.
- Усім дякую, що прийшли. - Так.
Мені й досі не віриться, що зайти в море
довелося буквально. Я думала, це типу
метафора, коли він побивається:
«У нас падають прибутки», «Зайдемо в море й розберемося».
Ні.
Океан магічний. Він допомагає побачити ситуацію чітко й виразно.
Ну, не найгірше моє побачення.
- Джиммі. А що ти робиш? - Так.
Мені й досі не можна мочити тату.
Брай, у мене цицьки скоро повідмерзають. Помагає? Тобі в голові проясніло?
Так.
Я думаю, даремно Джиммі набив тату. Це тупо з його боку.
Джиммі, це жахливо.
А ще дитина для мене – це зараз занадто,
але я знаю, що інший шанс нам може випасти через сто років.
Тому... Готові чи ні, треба погоджуватися?
Запитання.
Браян, так?
Так, пацієнте Джиммі.
Тут на першому плані – твої почуття,
і це мені нагадує мої здибанки з другом, Стеном.
Усі приділяють увагу йому і його почуттям, а моїм – ніколи.
Тут є хлопець, яким так само нехтують.
Хто-небудь спитав твого чоловіка про його почуття?
Мені дуже страшно.
Що? Тобі страшно? Чого ж ти мовчав?
З нас двох я наче мушу бути хоробрим, хоч наляканий не менше за тебе.
Але я хочу мати девʼять місяців.
Щоб нас викликали в лікарню, щоб був гарнюній рюкзачок.
Чарлі, холодно, закругляйся!
Милий, я тебе люблю.
Не треба нам дитини, поки обидва не будемо готові.
- Справді? - Справді.
У нас не буде дитини!
Говорити будеш?
Мак мене поцілував.
Ну хто б міг таке передбачити?
Заради відвертості мушу сказати, що...
ми поцілувалися.
Чого ти смієшся, чорт забирай?
Мабуть, це життя.
Недавно я мусив подивитися в очі власній невірності.
Через 20 років після факту.
І як пройшло?
Ми знову друзі,
тобто я мушу щотижня розмовляти з нею по телефону, тому...
кепсько.
Як мені все виправити?
Легко. Машина часу.
Я ніяк не можу збагнути, чому я це зробила.
- Тут не... - Це не має значення.
Причин є безліч, я чув їх усі.
Брак уваги, розгубленість, втрата сенсу життя,
порожнє гніздо, день народження насувається.
Я вже не святкую.
Класно тобі.
І що мені тепер робити?
Можеш заховати під килим,
жити з почуттям вини,
надіятися, що вона змотивує тебе стати кращою партнеркою.
Але з мого досвіду
більшість людей гризуть себе через те, що скоїли. Довіку.
Або?
Або можеш зізнатися, розплатитися за наслідки
і надіятися, що це змотивує вас стати кращою парою.
Але з мого досвіду
більшість людей гризе провина. Довіку.
Має бути третій варіант.
Я чув, що скоро відкриють подорожі в космос.
- Що б ти зробив? - Ох, Ліз. Я...
Ну давай. Будь ласка, скажи.
Таємниці мають звичку розкриватися.
У мене ще не було такого секрету,
щоб я не пожалкував про його збереження.
Яка гидота.
Ану віддай.
Клас, іще одне химерне майже-побачення,
тільки цього разу я наче припорошена пляжна хіпі.
Я тебе поцілую.
Ти ж знаєш, це...
- Краще просто зробити. - Чорт.
Не кажи, що я все зіпсував.
Я знав, що не треба вести тебе до моря.
Це було якось...
Ага.
Хочеш зайти в моє море?
Вибач. Не знаю, чому я це сказала.
Викинь це з голови.
Але ти мені подобаєшся, Дерріку.
І ти мені. Дуже.
Допоможи знайти причину не переспати з тобою негайно,
бо я хочу, щоб усе в нас було...
- Так. - ...правильно.
- Нічого не придумав. Ходімо. - Слухаюся.
- Так. Добре. - Та ну. Я на межі.
- Я ледь не побігла. - Я знаю.
- Без жартів. - Так.
Нам не можна, бо, по-перше,
я весь у піску.
Я теж. І тому буде
- жахливо, боляче. - Так.
Це ж нормально?
Авжеж. І все одно в мене ще побачення з Кішею...
От псих.
Ну все. На добраніч.
Добраніч.
Дякую.
Хлопці, я маю до вас розмову.
Ми з Саммер сьогодні помирилися, і це чудово.
Але вона сказала, що найболючіше її вразило
те, що я була з нею нечесна.
І я думаю, що треба розповісти татові про наше спілкування з тобою, Луїсе.
- Так буде правильно. - Згоден.
Я теж згоден.
Але цікаво, чи можна якось так зробити,
щоб ви були сильні, відважні й розказали Джиммі,
а мене взагалі не згадували або дуже побіжно.
- Не будь таким. - Фу.
Тобто я теж за компанію буду сильний і відважний?
Ясно. Супер.
Думаєте, жінка з шарфом і досі тут?
Минуло сім годин.
Ваша правда. До речі,
той Деррік – справжній красень, я ще таких не бачив.
Один з найкрасивіших.
Ні. Найкрасивіший.
Сьогодні було цікаво.
Хай навіть ми не натовкли пику проблемі.
Ден, подумайте, скільки всього ви сьогодні зробили.
Ходили до школи, розмовляли з незнайомцями,
роздягалися, заходили в океан
з людьми, яких уперше бачили.
Спочатку я мусив вас розговорювати,
але зрештою ви попливли по-собачому,
рубали всю правду в білих плавках.
Це боксери.
Облягають, але вам до лиця.
Для мене найстрашніше було
десять хвилин сидіти сам на сам з тією лячною підліткою.
Вона геть схибнута.
- Ще раз – це моя дочка. - Хороша дівчинка.
Але так, порівняно з нею
весілля Стена – це квіточки.
Тобто ви все ще в ударі, так?
Ще б пак.
- Обнімемося? - Нізащо.
А потім я зупинилась і пішла.
Це було так по-дурному.
Я знаю, тобі, мабуть, дуже боляче.
Будь ласка, скажи щось.
Довго цілувалися?
Що?
Довго було?
Я казатиму: «Цинциннаті», – а ти мене зупиниш.
Ну знаєш, раз Цинциннаті, два Цинциннаті.
- Там Міссісіпі. - А в мене – Цинциннаті.
Добре.
Раз Цинциннаті.
Ти знущаєшся?
- Два Цинциннат... - Стоп.
Тобто два Цинциннаті.
Ні. Одне Цинциннаті й один Цинциннат.
Ліз...
Я в усьому тебе підтримую.
Ти підписала нас на догляд за собаками,
практично взяла за дочку дитину сусіда.
Жартуєш з мене. Та яка різниця? З мене як з гуски вода.
Знаєш чому?
Ні.
Бо глибоко в душі я думав, що ми – скеля.
Так і є.
Я в тебе багато не просив.
Ніколи.
Ти знала, як я ставлюся до цього паразита,
і все одно на це пішла.
Зачекай. Прости мені.
Я не хотіла, щоб таке сталося.
Я хочу все владнати.
Ми можемо все владнати.
Послухай, я ж тобі розказала.
Хіба так не краще, ніж якби ти дізнався сам?
Правда ж, краще?
Ну дайте обійму.
Відірвіться на тому весіллі.
Дякую, Джиммі.
Чорт.
Переклад субтитрів: Олена Любенко