Brai, vai padosi man to līmlenti?
Atvaino, ka iztraucēju, kamēr stāvi un dusmojies.
Ei, atnesīšu jums ūdeni.
- Paldies, mamm. - Vai mana meitiņa nav mīļa,
ka ļauj pārvākties pie sevis?
Esmu labsirdīga karaliene.
- Atsitusies savā mammā. - Tā ir.
Neticami, ka atmānīji mani šurp.
Brai, tu esi tik skaists. Tu mirdzi.
Protams, ka mirdzu.
Uzliku mirdzošo saules krēmu, jo teici, ka brauksim uz pludmali.
Jā, esam Longbīčā. Tas skaitās.
Tu zini, ka mammas ievākšanās pie manis man ir smaga.
- Man vajag draugu atbalstu. - Zinu.
Zinu, ka esi stresā, bet paraugies tā:
vismaz nu tu iemācīsies nodarboties ar seksu klusu.
Nezinu, kā man to uztvert.
- Lūdzu. - Evansas kundze,
- jūs esat baznīcā gājēja, ja? - Jā.
Ja pateikšu, ka esmu homoseksuāls, vai drīkstēšu iet prom?
- Labs mēģinājums, ķēms! - Kā tu runā!
Gabita! Esmu šokā.
Un tu, mīļais, būsi atbildīgs par manām drēbēm.
Labi.
Drusku stereotipiski.
Maita!
Kāpēc tā trīcošā kāja?
Vai tu mani izmēdi?
Es tikai cenšos saņemties kaut ko pateikt.
Izklausās pikanti.
Padod ziņu, kad būsi gatava vairs nebūt gļēvule.
Labi.
Reiz tu man teici, ka varu ļaut skumjām sevi nosmacēt
vai iziet tām cauri otrā pusē.
Jā.
Es vēl neesmu pavisam ārā, bet varu saskatīt gaismu.
Domāju - man terapijas pietiek.
Un zinu, ko tu teiksi.
"Terapijas nekad nepietiek."
Tāpēc, ka jā - tu izklausies kā Betmens.
Es to daru tīšām. Tas saucas gravitas.
Es tikai domāju, ka ir laiks tikt ar to galā man pašai -
vismaz uz kādu brītiņu.
Esi dusmīgs?
Nē.
Patiesībā esmu ļoti lepns.
Un, ja tev kādreiz mani vajadzēs, būšu gatavs palīdzēt.
Es zinu.
Un, Pol...
Lūdzu.
Ko - domāji, ka tiksi cauri, par pēdējo vizīti nemaksājot?
Tu ko!
Labās.
Velns!
Kurš nomiris?
Ar mana vecuma cilvēkiem tā nejoko!
Par savu vīru es nekad neaizmirsīšu daudz ko.
Un, kad Eliots mīlēja,
par to nebija šaubu ne uz mirkli.
Un tādu es viņu atcerēšos.
Paldies jums visiem, ka atnācāt.
Vismaz jums abiem vairs nebūs jāslapstās.
Mēģināju uzlabot noskaņojumu.
Kad to dara bērēs, tam jābūt smieklīgi.
Man likās, ka tas ir labs materiāls, Pol.
Paldies, ka atbrauci līdzi.
Protams.
Es neparko nelaistu garām tava bosa draudzenes vīra bēres.
Spēj noticēt, cik Džūlija melnā izskatās seksīga?
- Es gribu to balto dāmu - ļoti! - Uz to es paskatītos.
- Ei! - Apžēliņ!
Vismaz tiem diviem vairs nebūs jāslapstās, vai ne?
Redzi, Pol?
Pol! Smieklīgi.
- Kas ir smieklīgi? - Nezinu.
Tā.
Ceru, ka nav dīvaini, ka mēs te satusējam,
ņemot vērā, ka biju pēdējais, ar ko viņa bija kopā.
Nē. Tas mani neuztrauc.
Ja uztrauc, tas nekas.
Neuztrauc, bet paldies.
- Forši. - Forši.
- Forši, forši. - Forši, forši.
Tiešām?
Man sāk kļūt skumji.
Saprotu.
- Ei, paldies, ka atnācāt. Arī tu, Braien. - Protams.
Viņam nepateicies - uz ceremoniju viņš nebija. Atnāca tikai paēst.
- Skauž? - Jā.
Es arī gribēju pateikt: tā kā māja jau ir pārdota,
vari novirzīt tos līdzekļus uz trastu
- Eliota meitai un mazbērniem. - Paldies.
Zinu, ka viņš to būtu gribējis.
Tu pārdevi māju? Kur tu tagad dzīvosi?
Pāris dienu viņa pārnakšņos pie manis, līdz kaut ko izdomās.
Paldies vēlreiz, draugs.
- Jā. - Labi.
- Oho! - Viņa pārnakšņos pie tevis
- dažas dienas? - Dažas dienas?
- Tas nu ir skarbi, Pol. - Esmu totāli satriekts.
- Tas bija ļoti satraucoši. - Biedējoši.
Tas, ko tagad darām, mums der.
Neaizmirstiet, ka neesmu ne ar vienu dzīvojis 30...
Ko tu dari? ...trīsdesmit gadus. Kas tas ir?
Tā ir liela, plakšķoša čoža, jo tieši tā tu tagad esi.
Plak, plak, pliki-plak, Pol.
Arī tas ir biedējoši.
- Domāju gan. Paskat! - Nenāc ar to virs manis!
- Es to negribu. Negribu... - Ei!
Mēs esam bērēs.
LŪISS NO TEVIS JOPROJĀM NAV ZIŅU. ATBILDI MAN
Kad Alisei paliks 18, tu būsi pieaugušais, kam ir pieaugušais.
Kāpēc tevi tas pārsteidz?
Arī tavam tētim ir pieaugušais.
Velns parāvis!
Runājat par manu dzimšanas dienu? Ko man dāvināsiet?
Es tev izcepšu kūku.
Gribi šokolādes vai dzelteno?
Pārsteidz mani! Bet dzelteno.
Zinu, ko gaidu no tevis.
Beidz! Tā ir tikai mašīna.
"Tikai mašīna". Man patīk balto ģimeņu stils.
Atvaino, meitēn! Mana apdrošināšana uzskries debesīs.
Skaidrs.
Bija vērts mēģināt.
- Varbūt padomāsi vēl? - Nē.
- Un ja par benzīnu maksātu es? - Ar ko?
- Man tas šķiet kliedzoši. - Jā, šausmīgi.
Nopērc taču Alisei mašīnu!
Es zinu, cik tu pelni, skopuli.
Tu esi stučītājs, Šon!
Manis pēc.
Labi, femboti, atslābstiet!
Es Alisei mašīnu nopirkšu.
Pateicu "nē", lai viņu pārsteigtu.
Mīļi. Labi, tu man atkal patīc.
Es vēl neesmu izlēmusi.
Viņas iepriekšējā dzimšanas diena bija garām. Mana vaina.
Jā, kad tu piedzēries klauvēji pie manām durvīm
un prasīji, vai vari aizņemties torti?
- Es atceros, ko darīju, Liza. - Tiešām?
Nu, ne visu. Droši vien ir labi, ja man no sevis ir daži noslēpumi.
Klau, viņai vienmēr ir paticis dzeltenais MINI Cooper,
kas viņas mammai bija koledžas laikā, tāpēc es meklēju tādu.
Es atkal esmu ar tevi. Bet kad būs ballīte?
Viņai ir pašai savi plāni, Liza.
Viņa negrib svinēt 18. dzimšanas dienu ar tēti un viņa draugiem.
- Kuru interesē? Tas ir viņas pienākums. - Tas pasākums...
- Tas nav viņai. Tas ir mums. - Nē. Mums tas būs.
- Mums tas būs. - Labi.
- Mums tas būs obligāti. - Jā. Obligāti.
Obligāti.
Labi.
- Jāplāno ballīte. - Labi.
- Dereks. Dodiet ceļu Derekam! - Derek!
- Sveiks, Horhe! - Sveiks! Jā, ko gribēsi?
Atvainojiet! Esmu Dereks.
- Ņemšu parasto. - Labi.
Tikai mēģinu izlemt, vai gribu vienu vai divus.
Ņem divus, mīļais! Mans lielais, izsalkušais draugs.
- Tiešām? - Jā.
- Dzirdējāt, ko dāma teica. - Atpūties! Es tev aiznesīšu.
Labi.
Paldies.
Ei, kas, ellē, tas bija?
Es tavu viedokli neprasu.
Nesaprotu, kāpēc viņš drīkstēja apiet rindu.
Atvaino, lielā krelle!
Neviens tev nejautāja.
Bet liels tev paldies, ka uzraugi rindu.
Tev tas izdodas ļoti labi.
Tiešām. Uz 10.
Oho!
Viss, ko ņemsiet, uz mana rēķina.
Tā, jaunā dāma! Ķersimies pie lietas!
Skaidrs, ka tava drīzā dzimšanas diena ir svarīga
- kā Lizai, tā man. - Gan Lizai, gan man.
Vienojāmies, ka šodien nestrīdēsimies.
- Tikai runā pareizi! - Labi.
Skaidrs, ka tava drīzā dzimšanas diena ir svarīga gan Lizai, gan man.
Paldies.
Vispirms gribam pateikt, ka mēs tevi mīlam.
- Mēs nākam ar agresīvu piedāvājumu. - Jā.
Vakariņas pie klāta galda. Pēc tam kūka un dāvanas. Kokteiļa tērps.
No 19.00 līdz 22.30.
Pretī lieku stāvēšanu virtuvē un kūkas ēšanu
treniņbiksēs.
Dāvanas netiks atvērtas.
No 16.30 līdz 16.35.
Tās ir muļķības.
- Mieru! - Pilnīgas muļķības.
Es zinu, ka muļķības. Viņa tagad spēlē.
Mēs to jau paredzējām.
Izteikšu pretpiedāvājumu.
Kūka vienu stundu, brīva stila apģērbs, un atvērsi tikai Lizas un manu dāvanu.
Pasaki par iesildīšanos!
Gribam pavadīt ar tevi 20 minūtes, kad posīsies.
Tu pielaikosi mūsu izvēlētu tērpu, mēs dosim padomus, kā būt sievietei.
Un tu mūs uzaicināsi izklaidēties kopā ar tevi un taviem draugiem,
bet tas jādara tā, it kā tu to gribētu,
un jāizrāda patiesa vilšanās, kad mēs pieklājīgi atteiksimies.
Labi.
Īsa iesildīšanās, 45 minūšu ballīte, un esam vienojušās.
- Ko teiksi? - Man nepatīk.
Arī man ne, bet tas ir tas, ko varam dabūt.
- Pieņemsim. - Labi.
- Mēs šo dumjo vienošanos pieņemsim... - Jā?
- ...bet mums tā nepatīk. - Nē.
Labi. Sarunāts.
- Nu! - Sarunāts.
Tā. Ja man jāballējas ar vecajiem, uzaicināšu Polu.
- Ko? - Jā, bet... Ko?
Nē, viņš sabojās noskaņojumu.
Beidziet! Viņš būs priecīgs.
Sasodīts!
MAN BŪS DZIMŠANAS DIENAS BALLĪTE, UN GRIBU, LAI ATNĀC
Nespēju sagaidīt.
Paldies, ka nāc līdzi.
- Vienoties par cenu es neprotu. - Jā.
Es to protu ļoti labi.
Sveiki! Džimijs?
- Džimijs. Jā. - Sofī.
- Sveika! Prieks iepazīties. - Sveiks!
Jā, man arī. Droši apskatiet!
Labi.
Kurš modelis tas ir? Sestais? Astotais?
Dubultais V? Es no mašīnām neko nejēdzu.
- Jā. - Tā. Mans laiks spīdēt.
2004. gada modelis - saražots vairāk, nekā vajag.
Šī nav gluži pirmā svaiguma.
Cik par to gribat?
Nu, es prasu 5000.
Pārdots.
Es domāju, ka mēs mazliet pakaulēsimies.
Es arī.
Aiziešu pēc papīriem.
Uz priekšu! Ei!
Kas tikko notika, vecīt?
Nav laulības gredzena, pieticīga māja, pagalmā bērna ritenis.
Vai tiešām gribi, lai kaulējos
ar jauku, neprecētu un, starp citu, ļoti smuku mammu
pārsimt dolāru dēļ, Džimij?
Tik tu tērē par losjonu.
Tātad, kad teici, ka esi labs sarunvedējs, tas nozīmēja...
- Morāli labs. Jā. - Nuja.
D vīrs prom!
Tā. Zinu, ka par manu trauksmi runājām pirms nedēļas,
bet neatceros, vai teicu, cik ļoti svīstu, kad tā ir liela.
Un šodien man būs darba intervija, bet nepaņēmu līdzi citas drēbes.
Ja to darbu gribi, mums jāpiestrādā pie tā, kā ienāc telpā.
- Jā. - Nu velns! Terapija ar atvērtām durvīm?
- Tu tiešām esi pārņēmusies. - Ak dievs!
Neosti!
Un kāpēc uz terapiju ņem mazuli?
Mēs tevi mīlam. Tu esi jauks, bet ir grūtāk strādāt, kad esi te. Tā ir.
Parasti maksāju savai tantei, lai pieskata,
bet viņa nevar, jo piedzērās un nokrita no velotrenažiera.
Un nu viņas sāns ir tā iekaisis, ka viņu tiešām nevar vainot.
Pilnīgi noteikti var vainot.
Ko, ellē, darīsi ar savu interviju?
Kaut es pazītu kādu,
kam no 12.00 līdz 13.00 nav pacienta.
Pat ne miljons, miljards gados. Nē.
Kāpēc tik daudz balto sieviešu adoptē melnos bērniņus? Šis ir jauks.
Iedod paturēt!
- Čau, puisīt! - Jā.
- Un tev tas izdodas tik dabiski! - Čau!
Domā - arī man tas kādreiz izdosies tik dabiski?
Nē.
Sveiki!
Čau! Iepazīsties ar savu dēlu!
Neticu. Bet, ja tas ir Džimija, pasaki viņam, ka tas mani neuztrauc.
Kas tas? Mazulis?
- Acīmredzot. - Ko jūs visi te darāt?
Atbraucu aizvest Gabiju pusdienās.
Un man tu piezvanīji, lai es atbraucu.
Kļūsti vecāks!
Vai tiešām būsi tik dusmīgs, kad esmu tik smukiņš?
Prom no mana biroja, sīkais plikpauri!
- Briesmonis. - Ārprāts!
Tu! Iznāc uz brītiņu!
Par ko viņi, tavuprāt, runā?
Nezinu.
Gabija man ir ļoti mīļa.
Kādi ir tavi nolūki?
Ko - esam vecā filmā, vai?
Es runāju nopietni.
Vai tu esi labs puisis vai slikts puisis?
Es domāju, ka esmu labs puisis.
Es mīlu savu ģimeni.
Maksāju nodokļus.
Šķiroju atkritumus. Pat baterijas, no kurām, velns, ir tik grūti tikt vaļā.
Saproti, ko es saku?
Vai tu sastingi? Kas notiek?
Labi, jokus pie malas. Es domāju, ka Gabija ir lieliska,
un man liekas - esmu gaidījis viņu jau sen.
- Šī ir tā atbilde, kuru es gaidīju. - Labi.
Tagad vari iet atpakaļ iekšā.
Labi.
Bija prieks iepazīties...
Iepazīties un tikt tevis iebiedētam.
Gabij, pusdienas?
Atvaino - nevaru.
Man jāpieskata pacientes mazulis.
Klasiska Gabija.
Pol! Tu biji diezgan rupjš.
Domāju - tev mazulim jāatvainojas.
Vainīgs.
Tā. Es beidzot atradu rezerves atslēgu,
bet nevaru noņemt no riņķa to otru.
Tā varētu būt mājas atslēga, tāpēc būs jāuzticas,
ka neatgriezīsies, lai novilktu man ādu un nēsātu kā mēteli.
Es tā nedarīšu.
Par savu meitu gan nezinu. Tā ir viņas dzimšanas dienas dāvana,
un viņa ir izslāpusi pēc asinīm...
Vecs, dzeltens MINI Cooper.
Jūs ar sievu viņu laikam neciešat.
Es tagad pateikšu ko tādu, kas liks tev sajusties slikti
un uzvesties dīvaini, tāpēc palūgšu ļoti saņemties tā nedarīt.
Mana sieva ir mirusi.
Nu protams.
Forši. Tas ir, nav forši.
- Mans bijušais vīrs arī ir miris. - Tiešām?
Man. Iznāca slikti.
Es tā jokoju bieži, bet es to pasaku smieklīgāk.
Saku: "Viņš ir miris. Man."
- Nē, tas ir tas pats. - Tas ir tas pats. Jā.
Nu, žēl, ka tas beidzās tik slikti,
bet no tā tu vismaz dabūji šo joku.
- Tev ar to vajadzētu uzstāties. - Parasti nostrādā.
- Tiešām? Jā. - Jā. Ne tagad, bet jā.
Forši.
Kas notika?
Vai zini to:
"Kā man paveicies, ka mana labākā draudzene saprotas ar manu vīru"?
Jā. Nu katru otro nedēļas nogali izlaižu savu bērnu pie viņas mājas.
Es palīdzēju tai maitai līmēt tapetes. Tur nav neviena burbulīša.
Skarbi.
Kas ir visapkaunojošākais,
ko bez sievas nemācēji izdarīt?
Atvaino! Neesmu radis, ka cilvēki iesaistās sarunā.
Parasti visi no šīs tēmas izvairās.
- Nu, es ne. Es tik turpinu... - To es redzu.
Es nepratu samaksāt hipotēku.
- Jā. - Tas ir nopietni.
Jā. Es domāju: ja gaidīšu pietiekami ilgi,
viņi būs forši un mani atradīs, un viņi atrada.
Viņi nebija forši.
Kā tavu sievu sauca?
- Tija. - Ļoti jauks vārds.
Tiešām jauks vārds.
Tas izklausīsies traki, bet vai esi iedomājies,
ka tas, ka tava sieva nomira, varētu būt labāk nekā tas, kas notika ar mani?
- Nu... - Nē.
- Nē? - Nē.
- Tā. Es atbildēšu. - Tas... Jā.
Domāju, ka mēs abi varam būt bēdīgi bez šīs sacensības.
- Uzklausi mani, ja? - Labi.
- Labi?
Jebkādas labās atmiņas par vīru man ir sabojātas.
Ja? To vairs nav.
Bet varu derēt, ka tev ir kāds miljons brīnišķīgu atmiņu par tavu sievu,
un tev tās paliks uz mūžu.
- Jā. Tā ir. - Jā.
- Jā, es uzvarēju. Esmu uzvarētāja. - Velns,
- tu uzvarēji. - Jā.
Jā, man ir tik lielas dusmas, ja?
Man ir sajūta, ka esmu iestrēgusi.
Tev droši vien arī būs vieglāk kaut kad iet tālāk.
Neizskatās, ka tu būtu tik ļoti dusmīga.
- Nē? - Nē.
Izskatās, ka tev ir pareizs dusmu daudzums.
Dažreiz man šķiet, ka iet tālāk nav iespējams.
Nesaki "nav iespējams"!
- Es tagad došos... - Labi.
...jo man ir psihoterapijas seanss.
Nu, paldies dievam. Jā. Turpini labo darbu!
Esmu psihoterapeits.
- Bet "paldies dievam"? - Jā.
Es domāju: "Paldies dievam, ka viņiem esi tu, kas to dara."
Ei...
Bija ļoti patīkami iepazīties.
Man arī.
Tu mani atsauci tāpēc?
Kurš tev bērēs vispār stāstīja par bitkoiniem?
Pārtrauciet, jūs abi!
Ko tu domāji ar "klasiska Gabija"?
- Ņem! Pieskati! - Ja nu viņam sagribas ēst?
Ko? Krūtsgali tev ir. Velc ārā pupu!
Tu! Ko tu ar to domāji?
Gribi par to parunāt, Pol? Parunāsim! Nu!
Labi. Parunāsim.
- Lieliski. - Labi.
Tā ir klasiska Gabija, kas ļauj ar sevi manipulēt
un uzņemas risināt kāda cita problēmu.
Tas, ka uz stundu kādam izpalīdzu, nozīmē, ka problēma ir man?
Tev jāēd vairāk šķiedrvielu, Pol, jo tu te laid šķidru.
Tu izmanto katru ieganstu,
lai visu pārējo vajadzības nostādītu augstāk par savējām.
Tu izmantoji to mazuli, lai izvairītos no pusdienām
ar vienu no pievilcīgākajiem vīriešiem, ko esmu redzējis.
Un to es saku kā ļoti pievilcīgs vīrietis.
Tieši to pašu tu dari ar savu mammu.
Mēs abi zinām, ka tu negribi,
- lai māte dzīvotu pie tevis. - Vecīt!
Klau, es mēģinu viņu iemidzināt. Vai nevarat klusāk?
Es tikko kādu apsaucu. Sasniegums.
Tu nekad nebūsi laimīga, ja šo modeli nemainīsi.
Gribi parunāt par modeļu maiņu, mister "Vientulības Cietoksni"?
Mister "Vari Pārnakšņot Pie Manis"!
Mister "Es Tevi Tā Mīlu Un Visu Laiku Gribu Būt Ar Tevi,
Bet Ne Tad, Ja Tas Nozīmē, Ka Turēsi Mantas Manā Mājā".
Tas pēdējais bija nevajadzīgi garš.
Jā, zinu. Es sapratu, kad to teicu.
Es vismaz mēģinu mainīties.
Es šogad ieguvu draugu, un pirms mēneša mēs ēdām smalkmaizīti.
Un pavisam nesen es uzņēmu nelielu ļaužu grupu biroja virtuvē.
Tas bija pirms 30 sekundēm, un tu visus izmeti ārā.
Tu saki - šī ir klasiska Gabija?
Nu, šis ir klasisks Pols.
Tu esi tā iesīkstējis, ka baidies ar kādu samesties kopā.
- Baidos samesties kopā? - Jā. Ir jāmetas kopā, Pol.
Kāpēc viņš raud?
Dieva dēļ!
Viņš ir tik skaists!
- Ak nē! - Ieskatījās man acīs.
Jā. Tātad tikai acu kontakts?
- Tas ir acu... - Tā.
Dod man to bērniņu, jo tas ir traki.
- Atvaino! - Jā.
DAUDZ LAIMES, ALISE!
Ko teiksiet?
- Tas ir neticami. - Vienreizīgi.
- Vai varam virzīties uz priekšu? - Velns parāvis! Šī ir ballīte, Pol.
Kāpēc visu laiku esi tik kašķīgs?
- Kurš nodarīja tev pāri? - Mans tēvs.
Nuja. Jā. Nē, es to zināju.
Atcerējies par milzu lenti mašīnai?
Tu lūdzi man vienu lietu.
- Esmu aizvainots. - Aizmirsi.
Gandrīz uzreiz.
Ei! Kāda bija iesildīšanās?
Tika atklāti noslēpumi, lietas asaras un parādīti pīrsingi. Tāpēc...
Jā, atkārās žokļi.
Gandrīz aizmirsu. Pēc šī draugi mani vedīs tusēt.
Vai jūs gribat pievienoties?
Jā.
Nē. Es netieku. Bet liels paldies, ka pajautāji.
Apsēdies!
Lūdzu!
Jā, tur iekšā ir čeks, ja nu tev nepatiks.
Bet tā nebūs, jo es tevi nepazīstu un nezinu, kas tev patīk.
Cik jauki!
Lai vai kas tas ir, tev patiks.
Reiz viņš man uzdāvināja tik foršus Nike, ka man joprojām bail tos valkāt.
Ei, lēnāk ar tām dāvanām!
Tiklīdz viņa atvērs dāvanu vai iedegs sveci,
- sāksies laika atskaite. - Nē.
- Pol, lūdzu, tā nedari! Pol! - Viņš izdarīs.
Paldies, Pol.
Es to nedaru tevis dēļ.
Tas nekas. Mani tas neuztrauc.
Esmu nesatricināmi mierīgs.
- Tāpēc es sākšu. - Jā. Aiziet!
Es tikai gribu pateikt dažus vārdus par savu apbrīnojamo meitu Alisi.
"A" nozīmē "apbrīnojama".
"L" - "laimīgs, ka esmu viņas tētis".
Otrādi.
Šis ir otrādi?
- Jums izskatās otrādi? - Jep.
- Un tā pareizi? - Jā.
- Turpini!
Nu! Neiespringsti!
- No mūsu puses. - Tu vari.
"I" nozīmē "iespējams, jābeidz, jo viņai tas krīt uz nerviem".
Ļoti.
- "S" nozīmē "slikti", jo... - Atkal otrādi.
...man patīk viņu kacināt.
Un "E" nozīmē "esmu ekstāzē"...
Sasodīts!
- Turpat bija "ekstāze". - Bija gan.
Esmu ekstāzē par tavu jauno dzīves ceļu, pa kuru aizbrauksi...
Aizbraukšu? Ak dievs!
- Aiziet! - Tiešām labi.
Ak dievs!
Tieši tāda kā mammai.
Ne gluži kā mammai.
Šajā mēs tevi neuztaisījām.
Tēt, tu esi labākais.
Es tevi ļoti mīlu.
- Re, kur mana kuce jubilāre. - Sveika, Samera.
- Čau! - Tev bija taisnība.
Viņš tev uzdāvināja mašīnu.
Nu, vismaz izlikos, ka esmu pārsteigta.
Paldies.
Tev būs jāsēž aizmugurē.
- Labi. - Jā.
- Ei! - Čau!
Visiem drošības jostas!
- Labi, atā! - Labi, atā! Atā!
Atā!
Viņa neatgriezīsies, ja?
Varbūt nekad.
Kāpēc iedevi atslēgas?
- Mums pienācās vēl 30 minūtes. - Ei, nē.
Savtīga, pieaugusi sieviete.
- Esam labi audzinājušas. - Jā.
Zināt ko? Ballīte tikai nupat sākās.
Mums ir ēdiens, mums ir mūzika. Varam kopā patusēt.
- Nē. Ak! Paliec sveiks! - Jā.
Svinēsim!
- Dzersim šotus! Jā! - Jā!
Labi. Atnesīšu savu iecienītāko alu no mājām.
Mīļais, vai gribi, lai tev to atnesu?
Es labprāt.
Nē, nevajag.
Liza, es nespēju tajā vairs noskatīties.
- Ko? - Tu un Dereks.
Tas uztrauc.
Tas ir kā tad, kad heteroseksuāļi spēlē kikbolu.
Nolaizi man pakaļu, Braien!
Un neciet to, jo esmu meitene.
Paldies dievam! Tu vēl tur iekšā esi.
Šī neesi tu.
Es zinu.
Esmu iestrēgusi kauna spirālē.
Es tikai nesaprotu, kā to izbeigt.
Gribu tev parādīt bildi, kurā šodien tika ietagots furgons.
"Garneļu kuce ir atpakaļ!" Tā Garneļu kuce esmu es?
Cik tas ir mīļi!
Visi komentāri ir par to, cik tu esi naidīga.
Zinu. Jo es esmu lieliska. Bet kāds tam sakars ar Dereku un mani?
Arī viņam Garneļu kuces pietrūkst.
- Viņš pielika sirsniņu katram komentāram. - Tiešām?
Nē, bet, ja prastu lietot sociālos medijus, pieliktu.
Uzklausi cilvēku, kas bija heteroseksuāls 20 gadus.
Ja nesapratīsi, kā sākt būt pašai sev,
tev nekad vairs nepatiks sekss.
- Nopietni, vecīt? - Jā, viņa saprot.
Nē, tiešām. Saprotu.
Nolaizi man pakaļu, un es to necietīšu, jo esi meitene?
Tas bija smieklīgi.
Man varētu patikt.
Tātad atstāsim mašīnu pie manis
un tad iesim kājām uz svinībām zem tilta.
- Perfekti. - Un man ir dzērieni,
mūzika un zālīte nedzērājiem.
Superīgi.
- Tev atnāca īsziņa. - Nolasi!
Tā ir no Lūisa.
"Atvaino, ka tik vēlu. Apsveicu dzimšanas dienā. Prieks, ka varējām satikties,
bet droši vien mums abiem būs labāk, ja vairs nesarunāsimies."
Mēs piestāsim.
Tā man ir laba iespēja tev parādīt, cik esmu gudrs.
Tā ir izlaušanās istaba, vecīt. Tev patiks.
Es tiešām tā nedomāju.
- Nesaprotu. Tur ieslēdz istabā? - Jā.
- Un netiek ārā? - Jā.
- Un jārēķina matemātikas uzdevumi? - Jā.
Un tev tas patīk?
Nē, nepatīk.
Bet varbūt šoreiz tiksim ārā un saņemsim saskanīgus T kreklus.
Tu neko neteici par T krekliem.
- Tad es noteikti piedalos. - Būs labi.
Čau!
- Sveika, Alise! - Varam parunāt?
Es parunātu, bet nevaru, jo man jāstrādā.
Nē, nav. Te ir tukšs. Varu aizslēgt.
- Paldies, ka tik labi mani saprati. - Nav, par ko.
Tev ir jauns draugs.
Tavs labākais draugs?
Laikam, jo viņš ir vienīgais.
Bet ir labi sākt no tīras lapas.
To es ļoti labi saprotu.
Man prieks par tevi.
Paldies.
Es par tevi uztraucos, kad man neatbildēji,
bet šķiet, ka tev viss labi.
Jā. Lieliski.
Nu, mana dzīve nav tikai košļene un virtuļi, bet,
- zini... - Neviens tā nesaka.
Es nezinu, kā amerikāņi saka.
Ieroči un munīcija?
Katrā ziņā viss kļūst labāk.
Es mēdzu te katru rītu nākt ar Sāru,
pirms viņa brauca uz darbu.
Un mēs sēdējām te un minējām, kāda ir visu cilvēku nodarbošanās.
Un pēc tam, kad tas viss notika,
es sēdēju uz šī sola stundām.
Un ik reizi, kad redzēju tuvojamies vilcienu,
man bija jāsaņem visi spēki, lai nepieceltos un...
Lai nu kā...
Kāpēc tu vairs negribi ar mani runāt?
Tas ir dīvaini.
Es domāju, ka šādi ir labāk.
Es tev neticu.
Ko mans tētis tev pateica?
- Ei! - Čau!
- Aiziet! Lūdzu, jaukā dāma. - Paldies, kungs.
- Bet tev ne, draudziņ. - Vispār es nevaru.
Līdz mammas mājai jābrauc kāda stunda, un man jādodas.
Tiešām negribi, lai braucu līdzi?
- Jā. Nē. - Es ar mammām saprotos.
Un zini, ka es flirtēšu. Varētu pat mazliet uzšaut.
Uzšausi mammai pa pakaļu?
Kas ar tevi ir? Par to parunāsim vēlāk.
Bet izdari pakalpojumu!
Pamet manam puikam Džimbo kaulu! Viņš grib justies kā drauds.
- Sapratu. Labi. - Labi, atā! Es tev piezvanīšu.
- Atā! - Tu prom?
- Jā, atā! - Atā!
Tik grūti būt tavā mājā, vecīt.
Nespēju beigt iztēloties, kā jūs te mīlējāties.
Paldies, vecīt.
Kas tad tas?
Derek, vai tas ir tavs suns?
Jā, tas ir Maka jaunais alus.
Man garšo. Nesaki Lizai! Viņa kļūs vēl trakāka.
Esmu bijis precējies 27 gadus, un pēkšņi
manu sievu nomainījusi savāda kopija.
Jā. Tas man liek justies, it kā tuvotos zemestrīce vai kas.
Vakarnakt viņa pateica, ka vienmēr mani redz un vienmēr mani dzird.
- Baisi. - Es negribu, lai mani redz vai dzird.
Ar attiecībām ir sarežģīti.
Es tevi saprotu.
Gabija ir lieliska, bet mēģināt viņu izprast...
Teiksim tā - ir daudz uzslietu mūru.
- Sarežģīti. - Jā.
- Es šodien satiku kādu sievieti. - Sievieti.
Mums tiešām saskanēja. Uzminiet, ko es izdarīju.
- Ko? - Neko.
It neko.
Tas lika man domāt, vai es jebkad būšu gatavs kam īstam, ja?
Tā nesaki, Džim!
Tu esi pilna laika Džimijs?
- Tas liek justies puiciski. - Nē, nav ne vainas.
Zini, viss var mainīties, Džeims.
Kā psihoterapeits es tam ticu.
Bet esmu redzējis cilvēkus, kas noteiktā veidā dzīvo tik ilgi,
ka šķiet - viņi tā arī netiek garām saviem šķēršļiem.
Sveiks, draugs! Atvaino, ka iegāžos. Es te tikai pārnakšņošu.
Sveika! Panāc!
Zini, dažreiz pareizā rīcība ir man tieši priekšā,
bet tāpēc, ka esmu stulbenis, paiet pārāk ilgs laiks, līdz to izdaru.
Tā ir viena no tavām mīļākajām iezīmēm.
Pirms es satiku tevi,
man likās, ka dzīvoju labāko dzīvi, kāda man var būt.
Darbā man veicās, es atjaunoju saikni ar ģimeni,
šo to sabīdīju ar dāmu tālāk pa ielu.
Ar kādu dāmu tālāk pa ielu? Kur tieši viņa dzīvoja?
Viņa pārcēlās.
Tātad doma tāda, ka man neienāca prātā, ka var būt jauna labākā dzīve.
Pārcelies pie manis!
Savā ziņā es to jau esmu izdarījusi.
Puse manu drēbju ir jau te.
Esmu izlikusi fotogrāfijas un tikai...
gaidīju, kad tev pielēks.
Kas, ellē, ir tie cilvēki?
Tā ir mana māsa ar saviem bērniem.
Ko, ellē, tad tu padomāji?
Domāju, ka viņi nāk kopā ar rāmi.
Ak, Pol!
Tev viss labi?
Jā, labi.
Labi. Būšu atpakaļ.
Nevaru izlemt, vai tava vectēva mīļo atzveltnes krēslu ņemt līdzi
vai vest uz noliktavu.
Vai tas ir pirdienu krēsls?
Tas jāsadedzina. Kāpēc tev tas vēl ir?
Viņš to kārtīgi piepurkšķināja.
To tu nevedīsi. Ārprāts.
Nu beidz!
- Paga, mamm! Šis man jāpaceļ. - Labi.
Kas jauns, bos?
Man ir jauna istabas biedrene.
Ko? Nevar būt.
Tikai gribēju tev pateikties, ka devi man drosmi.
Man jābeidz. Te ir Džūlija.
Ei, nepārforsē!
Neaizmirsti arī izstaipīties! Esi par vecu tādām lietām, ja?
Arlabvakaru!
Mīļā, vai neesi redzējusi līmlenti? Tikko vēl bija.
Kas noticis, mīļum?
- Mamm, es tevi ļoti mīlu, bet... - Es tevi arī mīlu.
...tev nevajag pārcelties pie manis.
Domāju, ka būsi daudz laimīgāka tepat - tuvāk saviem draugiem un savai dzīvei.
Un es par tevi parūpēšos.
Dabūšu tev pilna laika aprūpētāju, apciemošu daudz biežāk,
ko man vajadzēja darīt jau līdz šim.
Un saprotu, ka visu salaidu dēlī,
nepasakot tev agrāk,
bet es tiešām, tiešām domāju, ka tā ir pareizi.
Mums abām.
Es ceru, ka tu saproti.
Mamm?
Domāju - varbūt tev jābrauc.
- Tu izlēmi. - Mamm!
Tu pateici, kas sakāms. Tagad brauc!
Man žēl.
Man arī.
Alisei lieliska dzimšanas diena, vecīt.
Kaut arī viņa te bija tikai uz sākumu.
Paldies, Derek.
Jā, es jūtos labi.
Tā arī vajadzētu.
Labs tētuks.
Es to novērtēju, bet nesauc mani par tētuku!
- Ei, Šon! Šī kūka ir garšīga. - Paldies, Dī.
Vai tā ir no maisījuma, vai pats gatavoji?
Vai tu te ārā bļausties par kūku pusdivpadsmitos naktī?
Prātu esi zaudējis?
Apēd to tepat!
Ja piebārstīsi man gultu ar drupačām, es tevi nositīšu.
Tev viss labi?
Vienkārši esmu laimīgs.
SVEIKS! TE SOFĪ. KĀ MEITAI PATIKA MAŠĪNA?
Tu pateici, lai viņš ar mani nerunā?
Kaut arī zināji, ka man tas palīdz?
Es vienkārši nespēju noticēt.
Sabojāji vēl vienu dzimšanas dienu.
Saulīt!
Al... Velns!
Tulkojusi Inguna Puķīte