Bra, gali paduot man tą juostą?
Atleisk, kad nutraukiau tavo piktą stovėjimą.
Atnešiu jums vandens.
- Ačiū, mama. - Ar ne puiki mano mergaitė,
pakvietusi mane gyventi pas ją?
Aš geroji karalienė.
- Ji panaši į mamą! - Teisingai.
Kaip drįsai mane apgauti ir įvilioti čia?
Bra, tu toks gražus, visas švyti.
Žinoma, kad švyčiu.
Pasitepiau švytinčiu kremu nuo saulės, nes sakei, kad eisim į paplūdimį.
Mes dabar Long Byče, beveik paplūdimy.
Juk žinai, man sunku susitaikyti su tuo, kad gyvensiu su mama.
- Man reikia draugų palaikymo. - Žinau.
Žinau, kad tau sunku,
bet dabar išmoksi mylėtis tyliai.
Ir kaip į tai reaguoti?
- Prašom. - Ponia Evans,
- lankotės bažnyčioje, tiesa? - Taip.
Jei pasakysiu jums, kad esu homoseksualus, gal galiu išeiti?
- Geras bandymas, kale. - Prilaikyk liežuvį.
Gabita! Aš pritrenktas.
Mielasis, būsi atsakingas už mano stiliuką.
Taip.
Kaip stereotipiška.
Šunsnukis.
Ko drebini koją?
Gal šaipaisi iš manęs?
Bandau sutelkti drąsą kai ką pasakyti.
Skamba daug žadančiai.
Įspėk, kai liausiesi drebint kinkas.
Gerai.
Kartą man sakei, kad arba nuskęsiu sielvarte,
arba išplauksiu į kitą krantą.
Taip.
Ar dar neišplaukiau, bet šviesą jau matau.
Manau, man pakaks terapijos.
Žinau, ką pasakysi.
„Nėr žmogaus, kuriam nebereiktų terapijos.“
Taip, kalbi kaip Betmenas.
Kalbu taip tyčia. Kad sukurčiau rimtą atmosferą.
Tiesiog pamaniau, kad metas man pabandyt tvarkytis savarankiškai,
bent jau kurį laiką.
Ar pyksti?
Ne.
Po teisybei, aš labai didžiuojuosi.
Ir jei tau prireiks pasikalbėti, visada kreipkis.
Žinau.
Ir, Polai...
Prašom.
Ką, manei, už paskutinę konsultaciją nemokėsi?
Prašyčiau.
Geras daiktas.
Šūdas.
Kas mirė?
Su mano amžiaus žmonėmis taip nejuokauk.
Niekada nepamiršiu daugybės savo vyro bruožų.
Jei Eliotas jus mylėjo,
niekada neleido tuo suabejoti, nė sekundei.
Ir tokį aš jį prisiminsiu.
Ačiū jums visiems, kad atėjote.
Dabar judviems nebeteks slapstytis.
Norėjau pakelti ūpą.
Jei juokauji per laidotuves, juokauk juokingai.
Maniau, kad gerai suskėliau, Polai.
Ačiū, kad ėjai su manim.
Žinoma.
Nė už ką nepraleisčiau tavo boso draugės vyro laidotuvių.
Tik pažiūrėk, kaip Džulei tinka juoda.
- Žiauriai noriu tos moters. - Mielai pažiūrėčiau.
Jėzau Kristau.
Tiems balandėliams dabar nebeteks slapstytis, tiesa?
Matei, Polai?
Polai. Juokinga.
- Kas juokinga? - Nežinau.
Gerai.
Tikiuosi, nesijausi keistai bendraudamas su manim,
nes aš buvau jos paskutinis vaikinas.
Ne, aš dėl to ramus.
Jei ne, viskas gerai.
Aš ramus, bet ačiū.
- Geras. - Geras.
Rimtai?
Tai mane liūdina.
Suprantu.
- Ačiū, kad atėjai. Ir tau, Brajanai. - Žinoma.
Nedėkok jam, jis praleido laidotuves. Atėjo tik pavalgyt.
- Pavydi? - Taip.
Beje, kadangi pardavei namą,
jau gali įmokėt pinigus į patikos fondą
- Elioto dukrai ir anūkams. - Ačiū.
Jis to būtų norėjęs.
Pardavei namą? Kur pati gyvensi?
Pagyvens pas mane kelias dienas, kol sugalvos ką.
Dar sykį ačiū, bičiuli.
- Taip. - Gerai.
Pagyvens pas tave
- kelias dienas? - Kelias dienas?
- Koks atšiaurumas, Polai. - Aš žiauriai sukrėstas.
- Tai nuskambėjo nekaip. - Net pašiurpau.
Mes dabar čia dirbame.
Nepamirškit, kad gyvenau vienas 30...
Ką čia darai? ...trisdešimt metų. Kas čia?
Didelė pūtė klapsi, nes tu esi bailys.
Plekšt, plekšt, Polai.
Šiurpus jausmas.
- Žinoma. Žiūrėk. - Nedaryk to virš manęs.
Nenoriu. Aš neno...
Mes laidotuvėse.
LUISAI, KO TYLI? PARAŠYK, BRO
Kai Alisai sukaks 18-ka, tu būsi suaugęs, turintis suaugusį vaiką.
O ko čia nesupranti?
Tavo tėtis irgi turi suaugusį vaiką.
Eina šikt.
Kalbate apie mano gimtadienį? Ką man dovanosite?
Aš iškepsiu tau tortą.
Nori šokoladinio ar vanilinio?
Nustebink mane, bet vanilinio.
Žinau, ką gali man padovanoti.
Liaukis, tėti, juk tai tik mašina.
„Tik mašina“. Nieko sau tie baltaodžiai.
Atleisk, vaikeli. Draudimo neišsimokėsiu.
Tiek to.
Buvo verta pamėginti.
- Gal dar pagalvosi? - Ne.
O jei susimokėsiu už kurą?
Kuo?
- Siaubas, rimtai. - Ne, tai žiauru.
Pirk Alisai mašiną, blemba.
Aš žinau, kiek uždirbi, šykštuoli.
Esi skundikas, Šonai!
Nepykstu.
Gerai, bobos-botai, keiskit programą.
Aš perku Alisai mašiną.
Tiesiog noriu ją nustebinti.
Kaip miela. Gerai, tu man vėl patinki.
Aš dar nenusprendžiau.
Praėjusį gimtadienį jai sugadinau aš.
Taip, pasibeldei girtas į mano duris,
klausdamas, ar negaliu paskolinti gimtadienio torto?
- Aš pamenu, Liz. - Tikrai?
Ne viską.
Gal man ir sveika turėti paslapčių nuo savęs.
Ji nori geltono minikuperio,
kokį jos mama turėjo, kai mokėsi koledže, taigieškau tokio.
Aš vėl tavo pusėje.
O kada vakarėlis?
Ji turi savo planų, Liz.
Ji nenori švęsti savo 18-ojo gimtadienio su tėčiu ir jo draugais.
- Kam rūpi, ko ji nori? Ji mums skolinga. - Šis mėšlas...
- Vakarėlis ne jai, o mums. - Ne. Mes turėsim vakarėlį.
- Turėsim vakarėlį. - Gerai.
- Tikrai turėsim. - Tikrai, po galais.
Tikrai, po galais.
Gerai.
- Suorganizuokim vakarėlį. - Eime.
- Derekas. Praleiskite Dereką. - Derekai!
- Sveikas, Chorche. - Sveikas. Ko norėtum?
Atleiskit. Aš Derekas.
- Kaip visada. - Gerai.
Tik mąstau, ar vieną, ar du.
Pirk du, mano alkanas dički.
- Tikrai? - Taip.
Girdėjote ponią.
Atsipūsk, aš tau atnešiu.
Gerai.
Ačiū.
Ei, kas čia buvo?
Tavo trigrašio man nereikia.
Sveiki. Nesuprantu, kodėl jūs be eilės.
Atleiskite, stambūs karoliai.
Niekas jūsų neklausė.
Bet labai ačiū už eilės prižiūrėjimą.
Dirbate puikų darbą.
Tikrai. Dešimtukui.
Sakykite, ko norite, aš vaišinu.
Jaunoji panele, prie reikalo.
Akivaizdu, tavo gimtadienis labai svarbus
- mum su Liz... - Mums su Liz.
Žadėjome šiandien veikti išvien.
- Tiesiog kalbėk teisingai. - Gerai.
Akivaizdu, tavo gimtadienis labai svarbus mums su Liz.
Ačiū.
Visų pirma, norime pasakyt, kad mes mylim tave.
- Turim tau kategorišką pasiūlymą. - Taip.
Vakarienė prie stalo, po to tortas ir dovanos, kokteilinė apranga,
nuo 19.00 iki 22.30 val.
Turiu kontrpasiūlymą: stovėdami virtuvėje suvalgom tortą
su treningais,
jokių dovanų išpakavimų,
nuo 16.30 iki 16.35 val.
Nesąmonė.
- Nusiramink. - Sušikta nesąmonė.
Žinau, kad nesąmonė. Ji mus kvailina.
Mes to tikėjomės.
Kaip tau šitas pasiūlymas?
Valanda su tortu, puošni kasdienė apranga, išpakuoji tik mano ir Liz dovanas.
Paminėk įžangą.
Taip pat norim 20 min. su tavimi, kol ruošiesi.
Matuosiesi mūsų siūlomą aprangą, o mes patarinėsim tau, ką reiškia būti moterimi.
Ir tu pakviesi mus eiti švęsti su tavo draugais,
kviesi labai nuoširdžiai
ir labai nusiminsi, kai mes mandagiai atsisakysim.
Gerai.
Trumpa įžanga, 45 min. vakarėlio, tada sutarta.
- Ką manai? - Man nepatinka.
Man irgi nepatinka, bet ką darysim?
- Mes sutinkam. - Gerai.
- Mes priimam tavo kvailą pasiūlymą... - Taip?
- bet mums jis nepatinka. - Ne.
Gerai, sutarta.
- Nagi. - Sutarta.
Jei jau teks švęsti su seniais, tuomet pakviesiu Polą.
- Ką? - Taip, bet... Ką?
Ne, jis man sugadins nuotaiką.
Liaukis, jis apsidžiaugs.
Blemba.
KVIEČIU TAVE Į SAVO GIMTADIENĮ
Nekantrauju.
Ačiū, kad sutikai eiti.
- Aš nemoku derėtis. - Taip.
O aš puikiai moku.
Labas, Džimi?
- Džimis. Taip. - Sofi.
- Labas, smagu susipažinti. - Labas.
Taip, ir man. Apžiūrėkite.
Gerai.
Kiek cilindrų? Šeši? Aštuoni?
Pora? Neišmanau apie mašinas.
- Taip. - Metas man sužibėti.
2004 m. pagamino šio modelio perteklių.
Ir šis ne visai tobulas.
Kiek už jį norite?
Prašau 5 000.
Parduota.
Aš tikėjausi, kad pasiderėsime.
Aš irgi.
Atnešiu dokumentus.
Pirmyn.
Ką tai reiškia, bičiuli?
Be žiedo, kuklus namas, vaikiškas dviratis kieme.
Negi tikrai derėsiesi
su šia malonia, vieniša ir, beje, labai miela mamyte
dėl poros šimtų dolerių, Džimi?
Tiek išleidi losjonams.
Vadinasi, gyreisi esantis puikus derybininkas, sakei...
- Moraliai puikus. Taip. - Taip.
Di pasitraukia!
Taigi, žinau, aną savaitę kalbėjom apie mano nerimą,
bet nepamenu, ar sakiau, kad žiauriai prakaituoju, kai nervinuosi.
Šiandien turiu darbo pokalbį, o kitų drabužių nepasiėmiau.
Jei nori to darbo, pakalbėsim apie tai, kaip reikia įeiti į kabinetą.
- Taip. - Šūdas. Terapija prie atvertų durų?
- Mergyt, tu išsekusi. - O Dieve.
Neuostyk.
Ir kodėl į terapiją ateini su vaiku?
Mes tave mylim. Mums tu mielas,
bet su tavim sudėtinga dirbti. Taip.
Paprastai moku tetai, kad pabūtų su vaiku,
bet ji girta nuvirto nuo savo treniruoklio.
Ir dabar sutino jos visas šonas, tai negali jos kaltinti.
Tu tikrai gali ją kaltinti.
Ir kaip nueisi į darbo pokalbį?
Norėčiau pažinoti kai ką,
kas neturėtų konsultacijos nuo 12.00 iki 13.00 val.
Nė už ką. Ne.
Kodėl daugybė baltaodžių įsivaikina juodukus? Šis visai neblogas.
Duok man jo paragauti.
- Labas, kūdikėli. - Taip.
- Kaip laisvai su juo elgiesi. - Labukas.
Manot, aš kada nors taip mokėsiu?
Ne.
Labas. Susipažink su savo sūnum.
Netikiu.
Bet jei jis Džimio, tai viskas gerai.
Kas čia? Ar čia kūdikis?
- Ar nesimato? - Ką jūs čia visi veikiate?
Aš atėjau vestis Gabę pietų.
O man pats paskambinai ir paprašei ateiti.
Suauk.
Ar ir toliau pyksi, kai aš toks mielas?
Nešdinkis iš mano kontoros, plikas šmiki.
- Jėzau. - Koks jis blogas.
Tu, porai žodžių.
Kaip manai, apie ką šnekėsis?
Nežinau.
Aš labai vertinu Gabę.
Kokie tavo ketinimai?
Ar mes kokiam senam filme ar ką?
Aš rimtai.
Tu blogas žmogus ar geras?
Aš manau, kad esu geras žmogus.
Aš myliu savo tėvus.
Moku mokesčius.
Aš rūšiuoju, net baterijas, kurių sunku atsikratyti.
Supranti?
Tu sustingai? Kas vyksta?
Gerai, atmetus juokus, manau, kad Gabė yra nuostabi
ir aš, regis, ilgai jos laukiau.
- Tokio atsakymo laukiau. - Gerai.
Gali grįžti į vidų.
Gerai.
Buvo smagu susipažinti
ir būti įbaugintam tavęs.
Gabe, pietausim?
Atleisk, negaliu.
Turiu prižiūrėti savo pacientės kūdikį.
Tipiška Gabė.
Polai. Grubiai elgeisi.
Manau, turi atsiprašyti kūdikio.
Kaltas.
Aš pagaliau radau atsarginį raktą,
bet negaliu nusegti to kito rakto.
Gal tai namo raktas, taigi, man teks pasitikėti jumis,
kad negrįšite, nenudirsite man odos ir nevilkėsite jos kaip palto.
Pažadu.
O už dukterį nieko nepažadu. Tai jos gimtadienio dovana,
ir ji ištroškusi kraujo, taigi...
Senas geltonas minikuperis.
Jūs su žmona turėtumėte jos nekęsti.
Aš dabar kai ką pasakysiu, dėl ko pasijusite nejaukiai
ir imsite keistai elgtis, todėl prašau jūsų pasistengti to nedaryti.
Mano žmona mirusi.
Žinoma.
Geras. Nėra gerai.
- Mano buvęs vyras miręs. - Tikrai?
Man. Blogai nuskambėjo.
Dažnai sakau šį pokštą, bet būna juokingiau.
Aš sakau: „Jis miręs man.“
- Ne, jokio skirtumo. - Jokio skirtumo.
Apgailestauju,
bet bent jau pokštą sugalvojote.
- Surenkite pasirodymą. - Paprastai suveikia.
- Tikrai? - Ne dabar, bet suveikia.
Geras.
Kas nutiko?
Žinote, kaip būna, kai:
„Man taip smagu, kad mano geriausia draugė puikiai sutaria su mano vyru“?
Taip. Dabar kas antrą savaitgalį vežu savo vaiką į jos namus.
Aš tai kalei padėjau tapetus klijuot. Neliko nė vieno burbuliuko.
Skaudu.
Koks buvo labiausiai apgailėtinas dalykas,
kurio nesugebėjote padaryt nelikus žmonos?
Atleiskit, nesu pratęs, kai žmonės apie tai kalba.
Paprastai visi vengia šios temos.
- Ne aš. Aš neriu visa galva... - Matau.
Nemokėjau sumokėti paskolos įmokų.
- Taip. - Didelis dalykas.
Maniau, jei palauksiu,
jie patys mane susiras ir maloniai paaiškins, jie ir susirado.
Tik nebuvo labai malonūs.
Koks buvo jos vardas?
- Tija. - Labai gražus vardas.
Labai gražus vardas.
Žinot, tai nuskambės keistai, bet ar pagalvojote,
kad jūsų netektis geriau nei tai, kas nutiko man?
Ne.
- Ne? - Ne.
- Aš kai ką pasakysiu. - Gerai.
Manau, kad mes abu galime liūdėti nekonkuruodami.
- Išklausykite, gerai? - Gerai.
- Gerai?
Visi geri prisiminimai apie mano vyrą liko sutepti.
Suprantat? Jų neliko.
Bet lažinuosi, kad jums liko milijonas nuostabiausių prisiminimų apie žmoną,
kuriuos pasiliksite sau amžiams.
- Taip. Pasiliksiu. - Taip.
- Aš laimėjau. - Blemba,
- jūs laimėjote. - Taip.
Taip, esu prikaupusi daug pykčio.
Aš jaučiuosi lyg būčiau užstrigusi.
Žinot, jums galiausiai gal bus net lengviau atsigauti.
Neatrodo, kad jumyse būtų daug pykčio.
- Ne? - Ne.
Regis, turite tinkamą kiekį pykčio.
Man kartais atrodo, kad niekada neatsigausiu.
Nesakykite „niekada“.
- Man metas... - Gerai.
...nes laukia terapijos sesija.
Ačiū Dievui. Sėkmės gerame darbe.
Aš esu psichologas.
- Bet „ačiū Dievui“? - Taip.
Noriu pasakyt, „Ačiū, kad žmonės turi jus, dirbantį šį darbą.“
Buvo labai malonu susipažinti.
Man irgi.
Tam mane čia pasikvietei?
Kas iš viso per laidotuves pasakė tau apie bitkoiną?
Liaukitės abu.
Ką turėjai omeny sakydamas „tipiška Gabė“?
- Imk, palaikyk. - Kas, jei jis išalks?
Ką? Turi spenelius. Išsitrauk papą.
Tai ką turėjai galvoje?
Nori tai aptarti, Polai? Aptarkime. Nagi.
Gerai, aptarkime.
- Puiku. - Gerai.
Tau tipiška yra leistis manipuliuojamai,
kad pultum spręsti kitų bėdas.
Tai valandai pagelbėti moteriškei reiškia, kad pati turiu bėdų?
Valgyk daugiau ląstelienos Polai, nes kalbi nesąmones.
Tu naudojiesi bet kokia priežastimi,
kad imtumeisi spręsti kitų poreikius, tik ne savo.
Tuo kūdikiu pasinaudojai, kad išvengtum pietų
su vienu gražiausiu vyru, kokį tik esu sutikęs.
O aš ir pats esu patrauklus vyras.
Tą patį darai ir su savo mama.
Mes abu puikiai žinom, kad tu nenori,
- jog pas tave gyventų mama. - Biče.
Aš mėginu jį migdyti. Gal galima tyliau?
Aš jau ėmiau tildyti. Kokia pažanga.
Tu niekada nebūsi laiminga, jei nekeisi šio elgesio modelio.
Kalbi apie elgesio modelių keitimą, pone „Vienatvės tvirtove“?
Pone „Gali pagyvent pas mane“?
Pone „Aš tave myliu ir noriu nuolat būt su tavimi,
tik ne tada, jei tavo daiktai bus mano namuose“?
Paskutinis pavadinimas buvo be reikalo ilgas.
Žinau. Supratau, kol sakiau.
Aš bent jau stengiuosi keistis.
Šiemet įsigijau vieną draugą ir aną mėnesį ėjome valgyt pyragaičių.
Neseniai kontoros virtuvėje priėmiau nedidelę grupę žmonių.
Tai buvo prieš 30 sekundžių, ir tu visus išvaikei.
Sakai, tipiška Gabė?
Tokiu atveju, esi tipiškas Polas.
Taip bijai keistis, jog net vengi sumest skudurus.
- Bijau sumest skudurus? - Sumest skudurus, Polai.
Kodėl jis verkia?
Jėzau Kristau.
Jis toks gražus.
- O, ne. - Pažiūrėjo man į akis.
Tai tik akių kontaktas.
- Tai akių... - Gerai.
Atiduok kūdikį, nes tau jau per sunku.
- Atleisk. - Viskas gerai.
SU GIMIMO DIENA, ALISA
Ką manot?
- Nepaprasta. - Nuostabu.
- Galima greičiau? - Eina šikt, čia juk vakarėlis, Polai.
Kodėl nuolat bambi?
- Kas tave įskaudino? - Mano tėvas.
Taip. Ne, žinojau.
Nepamiršai didžiulio kaspino mašinai?
Prašei manęs vieno dalyko.
- Jaučiuosi įžeistas. - Pamiršai.
Kone iškart.
Kaip pavyko pasiruošimas?
Paslaptimis pasidalinta, paašarota, pirsingai parodyti, taigi...
Žandikauliai nusvarinti.
Vos nepamiršau. Po šito eisim pasilinksmint su draugais.
Gal norite prisijungti?
Taip.
Ne. Aš negaliu. Bet labai ačiū, kad pakvietei.
Prisėsk.
Prašau.
Ten kvitas, jei nepatiks.
Taip ir bus, nes nepažįstu tavęs ir nežinau, kas tau patinka.
Kaip miela.
Kad ir kas ten, tau patiks.
Kartą jis man padovanojo tokius kietus naikus,
kad iki šiol bijau juos avėti.
Palaukit su tom dovanom.
Vos ji išpakuos dovaną ar uždegs žvakę,
- tai reikš, kad vakarėlis prasidėjo. - Nereikia.
- Polai, prašau, nedaryk to. Polai. - Jis tai padarys.
Ačiū, Polai.
Tai darau ne dėl tavęs.
Nieko tokio. Aš ramus.
Ramus kaip belgas.
- Taigi, pradėsiu. - Taip.
Noriu pasakyt porą žodžių apie tai, kokia nuostabi yra mano duktė Alisa.
N reiškia „nuostabi“.
L reiškia „laimingas jos tėtis“.
Atvirkščiai.
Rodau atvirkščiai?
- Tau atrodo kaip atvirkščia L? - Taip.
- O taip teisingai? - Taip.
- Judam toliau.
Liaukis. Nesureikšmink.
- Iš mūsų pusės. - Dabar teisingai.
I reiškia „ir geriau liausiuos, nes matau, kad jai nepatinka.“
Labai.
- G reiškia „gaila“, nes... - Vėl atvirkščiai.
Man patinka, kai ji raukosi.
Ir D reiškia „man džiugu...“
Prakeikimas.
- Buvo „džiugu“. - Buvo.
Man bus džiugu matyti, kaip į naują savo etapą ji įvažiuoja...
Įvažiuoja? Dieve mano.
- Eime. - Puiku. Labai gerai.
Dieve mano.
Visai kaip mamos.
Ne visai kaip mamos.
Šitame mes tavęs nedarėme.
Tėti, tu geriausias.
Aš tave labai myliu.
- Kieno čia gimtadienis? - Labas, Samer.
- Labas. - Buvai teisi.
Jis nupirko tau mašiną.
Aš bent jau apsimečiau nustebusi.
Ačiū.
Sėsk į galą.
- Gerai. - Taip.
Labas.
Saugos diržus. Prisisekite.
- Gerai, iki. - Gerai, iki.
Iki.
Ji nebegrįš, tiesa?
Gal niekada.
Kodėl davei jai raktelius?
- Galėjom ją turėti dar 30 minučių. - Ne.
Tai savanaudiška suaugusi moteris.
- Žinai, kad gerai ją išauklėjom. - Taip.
Žinot, ką? Vakarėlis tik prasidėjo.
Yra maisto, muzikos, galim linksmintis.
- Ne. Am! Iki. - Taip.
Pasiauskim.
- Išgerkim! - Pirmyn, kolektyve!
Atsinešiu savo mėgstamo alaus.
Mielasis, gal nori, kad aš atneščiau?
Aš mielai.
Ne, aš pats.
Liz, aš nebegaliu to matyti, po galais.
- Ko? - Kaip elgiesi su Dereku.
Man jau nervai nelaiko.
Lyg heteroseksualai žaistų kikbolą.
Pabučiuok man į subinę, Brajanai.
Ir bjaurėkis, nes aš mergaitė.
Ačiū Dievui, dar ne viskas prarasta.
Tai ne tu.
Žinau.
Aš įstrigusi gėdos rate.
Aš nežinau, kaip jį sustabdyti.
Parodysiu tau įrašą šalia mano vagonėlio nuotraukos.
„Grįžo Krevečių kalė!“ Aš esu Krevečių kalė?
Kaip miela.
Visi komentarai apie tai, kokia tu kupina neapykantos.
Žinau, nes aš nereali.
Bet kuo čia dėti mūsų santykiai?
Derekas irgi ilgisi Krevečių kalės.
- Uždėjo širdelę po kiekvienu komentaru. - Rimtai?
Ne, bet manau, uždėtų, jei mokėtų naudotis socialiniais tinklais.
Aš buvau heteroseksualus 20 metų ir sakau tau:
jei netapsi savimi,
tau nebeteks mėgautis seksu.
- Rimtai? - Ne, ji suprato.
Ne, aš supratau.
Pabučiuok man į subinę ir bjaurėkis, nes aš mergaitė?
Juokinga.
Man gali patikti.
Taigi, mašiną paliksim prie mano namų
ir pėsčiomis nueisim iki šventės po tiltu.
- Puiku. - Ten mūsų laukia gėrimai,
muzika ir žolė blaivininkams.
Smagu.
- Gavai žinutę. - Perskaityk.
Nuo Luiso.
„Atleisk, kad vėlai rašau. Su gimtadieniu. Džiaugiuosi, kad susipažinome,
bet mums abiem bus geriau, jei nebebendrausime.“
Mes kai kur sustosim.
Parodysiu tau, koks esu protingas.
Tai pabėgimo kambarys, žmogau. Tau patiks.
Nemanau.
- Nesuprantu. Jie užrakina tave kambaryje? - Taip.
- Ir negali išeiti? - Taip.
- Ir turi spręsti matematikos uždavinius? - Taip.
Ir tau patinka?
Ne, žiauriai nepatinka.
Bet gal šįkart mums pavyks ištrūkti ir laimėti vienodus marškinėlius.
Marškinėlių neminėjai.
- Tada dalyvausiu. - Bus smagu.
Labas.
- Sveika, Alisa. - Galim pakalbėti?
Mielai, bet negaliu, dirbu.
Ne, eik, žmogau. Nieko nėra. Aš uždarysiu.
- Ačiū, kad puikiai mane supratai. - Visada prašom.
Turi naują draugą?
Ar jis tavo geriausias draugas?
Jis, regis, vienintelis.
Smagu pradėti viską nuo nulio.
Labai suprantu.
Džiaugiuosi už tave.
Ačiū.
Nerimavau, kai neatrašei.
Bet tau, regis, viskas gerai.
Taip. Gerai.
Žinai, mano gyvenimas ne vien burbulinė guma ir spurgos, bet...
Niekas taip čia nesako.
O kaip amerikiečiai sako?
Ginklai ir sprogmenys?
Bet padėtis tikrai gerėja.
Mes čia ateidavome su Sara kasryt
prieš jai važiuojant į darbą.
Sėdėdavome čia ir spėliodavome, ką visi tie žmonės dirba.
Po viso to
aš ateidavau čia, sėdėdavau ant šio suoliuko valandų valandas,
ir, kaskart artėjant traukiniui,
sukaupdavau visas jėgas, kad nepulčiau...
Taigi.
Kodėl nebenori su manim bendrauti?
Tai keista.
Manau, kad taip bus geriau.
Aš tavim netikiu.
Ką tau sakė mano tėtis?
- Labas. - Labas.
- Prašom, graži ponia. - Dėkoju, pone.
- O tu negausi, bičiuli. - Aš negaliu.
Iki mamos teks važiuoti valandą, todėl man metas.
Ar tikrai nenori, kad važiuočiau kartu?
- Taip. Ne. - Aš puikiai sutariu su mamomis.
- Žinok, aš flirtuosiu. - Gal net paplekšnosiu per sėdynę.
Tu, mano mamai per sėdynę?
Kas tau? Pakalbėsime apie tai vėliau.
Padaryk man paslaugą.
Pasakyk ką nors malonaus Džimiui.
Tegu mano, kad tu pavydi.
- Supratau. Gerai. - Iki. Pasuksiu tau.
- Iki. - Eini?
- Taip, iki. - Iki.
Sunku būt tavo namuose, žmogau.
Vis įsivaizduoju, kaip karštai jūs čia mylėdavotės.
Ačiū, žmogau.
Kas čia dabar?
Derekai, čia tavo šuo?
Mako naujas alus.
Labai skanus. Tik nesakykit Liz. Ji dar labiau išprotės.
Susituokę jau 27-erius metus, staiga
mano žmona virsta kažkokia keista kopija.
Žinau, pats jaučiuosi lyg artėtų žemės drebėjimas ar kas.
Vakar ji man pasakė, kad visada mane mato ir girdi.
- Šiurpu. - Aš nenoriu būt pamatytas ar išgirstas.
Santykiai yra painus dalykas.
Sutinku, žmogau.
Gabė puiki, bet suprasti ją...
Trumpai tariant, labai daug sienų.
- Painu. - Taip.
- Šiandien susipažinau su moterimi. - Moterimi.
Lyg būtume ant vienos bangos. Spėkit, ką padariau?
- Ką? - Nieko.
Ničnieko.
Suabejojau, ar kada nors būsiu pasirengęs rimtiems santykiams.
Nekalbėk taip, Džimai.
Tave visi visada vadina Džimiu?
- Taip jaučiuosi jaunas. - Ne, tai veikia.
Žinai, gyvenimas gali keistis, Džeimsai.
Kaip psichologas tuo tikiu.
Tačiau esu matęs, kaip žmonės taip ilgai nesikeičia,
jog, regis, visą amžinybę neperžengia kliūčių.
Sveikas, bičiuli. Atleisk, kad atsigrūdau. Atėjau pernakvot.
Labas. Ateik čia.
Žinai, kaip kartais teisingas sprendimas man būna tiesiai prieš akis,
bet kadangi esu paskutinis mulkis, aš ilgai abejoju?
Tai vienas žaviausių tavo bruožų.
Prieš pažintį su tavimi
maniau, kad gyvenu geriausią savo gyvenimo versiją.
Darbas sekėsi, vėl bendravau su artimaisiais,
sukau romanėlį su ponia iš gatvės galo.
Kokia ponia iš gatvės galo? Kur konkrečiai ji gyveno?
Ji išsikraustė.
Noriu pasakyt, niekad nemaniau, kad bus dar geresnė versija.
Kraustykis pas mane su visam.
Aš jau persikrausčiau.
Susinešiau čia jau pusę savo drabužių.
Pastačiau savo nuotraukas ir tik...
Laukiau, kol tai pats suprasi.
Kas čia per žmonės?
Mano sesuo su savo vaikais.
O ką tu manei, po galais?
Maniau, šį paveiksliuką pirkai su rėmeliu.
Polai.
Viskas gerai?
Taip, viskas gerai.
Gerai. Aš tuoj.
Negaliu nuspręsti, ar vežtis tavo senelio mėgstamiausią fotelį,
ar atiduot jį saugojimui.
Mama, čia tas bezdalų fotelis?
Sudegink jį. Kodėl iki šiol jį laikai?
Na ir pribezdėdavo jis šį fotelį.
Pamiršk. Baik juokus.
Liaukis.
- Palauk, mama. Turiu atsiliepti. - Gerai.
Kas yra, bose?
Aš turiu sugyventinę.
Ką? Negali būt.
Norėjau padėkoti tau už tai, kad suteikei man drąsos.
Negaliu kalbėt. Džulė atėjo.
Ei, pasisaugok.
Prasitempk raumenis.
Esi per senas šėlionėms, girdi?
Labanakt.
Dukrele, nematei lipnios juostos? Ką tik buvo čia.
Kas yra, širdele?
- Mama, aš tave labai myliu, bet... - Aš irgi tave myliu.
...nemanau, kad tau derėtų gyvent pas mane.
Manau, čia tau bus geriau, čia tavo draugai ir tavo gyvenimas.
Aš tau padėsiu.
Nusamdysiu tau slaugę visai dienai, pati lankysiuosi dažniau,
ką jau dabar turėjau pradėt daryti.
Žinau, kad negerai pasielgiau,
jog anksčiau nepasakiau,
bet aš tikrai, tikrai manau, kad taip bus teisinga.
Mums abiem.
Aš tikiuosi, kad suprasi.
Mama?
Tau metas eiti.
- Tu apsisprendei. - Mama.
Pasakei, ką turėjai pasakyti. Dabar eik.
Man labai gaila.
Man irgi.
Puikų gimtadienį surengei Alisai, bičiuli.
Net jei ji dalyvavo tik pačioje pradžioje.
Ačiū, Derekai.
Taip, jaučiuosi gerai.
Žinoma.
Esi geras tėtušis.
Ačiū, tik nevadink manęs tėtušiu.
- Ei, Šonai! Tortas nuostabus! - Ačiū, Di.
Iš mišinio ar pats tešlą maišei?
Ar tu čia šūkauji pusę dvyliktos, blemba?
Gal iš proto išėjai?
Baik valgyt.
Jei pritrupinsi man į lovą, aš tave užmušiu.
Viskas gerai?
Aš laimingas.
LABAS, ČIA SOFI. AR TAVO DUKRAI PATIKO MAŠINA?
Liepei jam nekalbėti su manimi?
Net žinodamas, kad tai man padėjo?
Aš negaliu patikėti, blemba.
Eilinį kartą sugadinai man gimtadienį.
Dukrele.
Al... Velnias!
Išvertė Egidija Namavičė