- Алис още ми е адски сърдита. - Знам, кофти е.
Щом иска да поддържа връзка с него, добре.
- Но мен няма да ме накара. - Изцяло съм на твоя страна.
Благодаря, но Алис ти е любимка.
- На моя страна ли ще си, ако тя е тук? - Разбира се, никакъв проблем.
Добре. Просто не знам какво иска от мен.
- Да си по-загрижен. - Права е.
Личи си, че Луис не се е съвзел.
- Помагаш на всички, защо не и на него? - Как може, Джими!
- Лиз, напусни. - Тръгвам си.
Щом му е тежко, да потърси специалист.
Знаеш, че най-силно ще му повлияеш ти.
- Мама щеше да му помогне. - Не и аз!
- Добре. - Затова да спрем да крещим.
И да, знам, че само аз крещя, затова ще спра.
Няма значение. По-скоро съм тъжна, отколкото ядосана.
- Алис, моля те, недей. - Мислех те за по-различен.
Извинявай, че бързо клекнах.
- Сериозно ли, Лиз? - По дяволите.
Не сме се събирали от сватбата на дъщеря ти. Помниш ли?
Такова нещо не се забравя!
Здравей.
Какво става, да няма конкурс за красота?
Какви са тия?
Като заживяхме заедно, нали знаеше, че имам приятелки?
Да, но потисках тази мисъл.
Изпи ли си лекарствата?
Да, но действието им трае по-малко от преди.
Звънях на Сайкс, но няма свободни часове днес.
- Направо ще й се изтърся, тя обича. - Смяташ, че си пада по теб ли?
Нали е жена?
- Драго ми беше, дами. - Благодаря.
Чао.
- Ужасни са. - Е, хайде.
Съжалявам, че Ейва избра другите. Как го приехте?
На Чарли му е тежко.
- Аз съм по-стабилен. - Да, показвал си го много...
- Никога няма да си намерим бебе! - Много пъти. Това щях да кажа.
Намерих го след срещата с Ейва, но не го искам вече, отблъсква ме.
Върни й го. Или пък го изгори.
Все ми е едно. Нека знае, че не й се сърдя.
Но го изгори и й прати праха.
Правя всичко възможно и други майки да видят профила ви.
Една очаква близнаци.
Може ли да вземем и двете, а след година да подберем едното?
Не. Въпросът ти е безумен.
- Имаме и жена на 38 години... - Бабешко бебе, супер.
С какво го храни? С праха си ли?
- Здравей. - Слава богу, ето го Чарли.
- Позакъснях. - Нищо. Чакането си струваше.
Развратник.
Боже, гъмжи от бебета.
- Ето, дано те разведри. - Благодаря.
Трябва да тръгвам.
- Черпя, ако затвориш вместо мен. - Защо все ме мислят за услужлив?
Знам ли! А ти къде?
Имам среща с една много заета жена, съобразявам се с графика й.
Значи си момче на повикване!
Видимо сияеш напоследък.
Караваната е на плюс, терапията има ефект.
Тъпото е, че все аз ходя при нея.
- Не мога да я заведа вкъщи. - Защо не се изнесеш?
Ще ми се, но едва ли ще намеря квартира с басейн за 65 кинта месечно.
Само 65 долара ли ти взема?
Давам толкова за масажни екстри. Наемът ти е колкото лавандулов скраб.
- Ние ще довършим, върви при дамата. - Благодаря, ключовете са вътре.
Брайън, ще кажа на всички колко си отзивчив.
Дано не ти стане.
- Оная работа! - Схванах.
Хапчетата чукат на вратата! Ще ти донеса вода.
- Благодаря, мила. - Няма защо.
Хареса ми как го каза.
Май случихме на медицинска сестра.
Ники е същински ангел. За разлика от дъщерите ми.
Тъй като съм една от тях, ще ми гостуваш ли на вечеря в четвъртък?
Ще има пуйка, Денят на благодарността е.
Кортни ще е там. Ще се радвам да дойдеш и ти.
Както ти сама каза, много по-добре ми е тук,
близо до приятелите ми и моя живот.
Отивам да се гмурна в него.
Благодаря, сладурче.
Яж си пуйката.
Колкото и да си упорита, ще те пречупя!
Нямам предвид физически, а психически. Както се обяздва кон.
Пак звучи зле.
Както и да е, благодаря за помощта. Тя не е от лесните.
Всъщност понася доста добре факта, че е зарязана от дъщеря си.
- Моля? - Извинявай.
Става ми тъжно, защото загубих майка си, а не успях да се погрижа за нея.
- Боже, съжалявам. - Майтапя се.
Мама живее при мен, защото съм добър човек.
- Д-р Сайкс, здравейте. - Пол, какво правиш тук?
Бях в кабинета ви, но новата ви асистентка каза, че сте дошли тук да пиете нещо.
- Безобразие. - Не е виновна тя, казах, че съм ви баща.
Какво е толкова спешно?
Забелязах, че лекарствата вече не потискат тремора ми както преди.
И се притеснявам, че губят ефикасността си.
Да не мислим веднага най-лошото, има и други фактори.
Безсъние, тревожност.
- Да си подложен на стрес напоследък? - Старата ми невроложка заживя с мен,
и, между нас казано, не знаех, че има толкова приятелки.
- Добре, запиши си редовен час за утре. - Благодаря.
Здрасти, Пол.
Все пак аз съм зает, та има логика.
И затова ме изгониха от груповия чат.
Но най-вече исках да ти споделя за нещо много по-ужасно.
Слушаш ли ме изобщо?
Не, извинявай. Бях се замислил за лични проблеми.
Но гледай сега, докторът се завръща след три, две, едно.
Сега пък се втренчи, намери златната среда.
Така става. Съседът ми Джак си загуби кучето - Бандит.
Беше наслагал обяви навсякъде. За късмет, аз го намерих.
Но докато чаках Джак да си дойде, се заиграх с Бандит,
заведох го в парка и много си паснахме.
И не го върнах.
- Това вчера ли стана? - Преди девет дни.
Може би трябваше да го спомена на предишния сеанс.
Имахме само един час.
- Какво да правя? - Върни кучето, Уоли.
- Има ли друг вариант? - Да, да върнеш кучето. И двата стават.
Хубаво. Но няма да си поиграе с едно кротичко корги.
Такива се намират рядко.
- За секс ли говорим? - Да.
Иначе още не мога да ям сама в ресторант.
Все едно да се изходиш публично. Просто не е редно.
- Кое е най-гадното у децата? - Че ти замъкват парите, като умреш.
За това не знам, но щях да кажа, че имат удивителната способност
да те засегнат ужасно, без да им пука.
Стига, Пол, оплаквам ти се от Алис.
Недей да зяпаш през прозореца и да ръсиш мъдрости.
Не мислиш ли, че животът неслучайно ни събира?
Ясно.
Нали все твърдиш, че си приличаме? Може би си прав.
С Мег се отчуждихме, защото не си простих миналите грешки.
Също както ти не можеш да си простиш за Алис.
- Поне се опитвам. - Не е вярно.
Благодарение на Алис ми се отвори дупка в графика.
Не е терапия, просто разговор в парка.
Приемам бонбони и нова шапка.
Благодаря, но няма нужда.
- Знаеш ли кое е безумното? - Кажи, Пол.
Сполетя те най-ужасната трагедия.
Но не поиска помощ. Докарваше се до вцепенение с дрога.
Напиваше се, зарина се с работа.
Вярно, разни хора се намесиха. Лиз пое грижите за Алис.
- Аз я прилъгах на терапия. - Нали уж било разговор?
- Здрасти, започваме ли? - Момент.
Разликата между теб и пациентите ни е,
че със самото си идване тук те показват смелост да потърсят помощ.
- Между другото, нали не се сърдиш? - Всичко е точно.
Ако с моя лекар не ти се получи, може да чукаш зъболекаря на Джими.
- Вярно ли? - Измамник е.
Плаща си, за да си пъха пръстите в устата ти.
Странен си, Джими.
Другата седмица ще е жега и с Дерек ще ходим в "Рауди Рапидс".
- Искате ли и вие? - На аквапарк?
Мразя да плувам в хорската урина.
- Племенницата ми хвана сифилис там. - Да бе! Тя си е шафрантия.
Едното не изключва другото. Правила секс в басейна.
С Дерек го играем упадняци. Яки купони, джапанки с чорапи, кеч.
Пълна деградация.
За вечеря - мексиканско, секс и пак мексиканско.
Викаме му "сандвич".
- И аз искам да пробвам. - Скъпи, от мексиканското пресъхвам.
Нави ли майка ти за Деня на благодарността?
- Още не. - Ще размисли.
- А вие какво ще правите? - Мислех, че знаеш.
Ще празнуваме с децата.
- Ще ги натъпчем здравата. - Звучи странно, но приятно прекарване.
- Аз тръгвам, чао. - Добре.
- Приятен ден. - Подобно.
Мразя онзи поглед. Знаеш, че от лъжите ми се повдига.
- Тя настоя. - Още не съм решила дали е поканен.
Стига вече! Направи си списък - "за" и "против".
Хубаво. "За" - той ме разсмива, знае текста на "Тъбтъмпинг"
и с него се държа естествено.
- Освен това прави страхотен масаж. - Списъкът си е на Габи.
- Вярно. - Сега "против".
Толкова е секси, че отвлича вниманието.
Бъди по-смела! Все пак го заграбваш за себе си.
- Привет. Тръгваме ли? - Да.
Габи ни обяснява защо да не каним нейния Дерек на празника.
- Твърде секси е, отвлича вниманието. - Ето!
Страхливки. Да тръгваме.
- Плиткоумник. - Леле.
- Значи е правила секс в басейн? - Както е с пояса.
- През дупката? - Така изглеждаше на снимката.
- С шнорхел ли? - Лицето не се виждаше.
Сградата е на моя приятел Том.
Мисля да купя този апартамент като инвестиция.
- Какво смяташ? - Да, страхотен е.
На хубаво място, с много светлина. Купувай го, братле.
Една година няма как да го препродам заради данъците,
но дотогава ти може да живееш тук.
Трябва му освежаване.
Поемаш тази задача и ми плащаш по сто долара месечно.
Това е колкото за солен масаж и чекия. Но не едновременно.
- Дерек, прекалено е. - Сериозен съм, а и ти ще ми помогнеш.
И гледай само - мраморен плот.
Хладина за дупето на твоята мадама.
Освен това има портиер и беседка.
Хладно е на дупето.
Какво мислиш?
Съжалявам.
Тръгвам си.
Вършенето на добрини се оказа по-трудно от очакваното.
Джими, когато някой се обади да те чуе,
пита как си, а не дали си успял да си простиш.
Благодаря, че дойдохте.
Няма да купят къщата заради теб.
Наистина ли собствениците са били убити?
Да, но не от сериен убиец, а от сина им.
- Не е опасно. - Няма повече родители за убиване.
А и не би тръгнал да се крие тук, глупаво е.
Всъщност е хитро. По дяволите.
Знам, че прозвуча странно, но научи и мен, ако си успяла да си простиш.
Поолекна ми, но още се случва да будувам и да мисля за постъпката си.
Моя приятелка е видяла Дони, не бил добре.
Не ме разбирай погрешно, той е ужасен, но ще ми е по-леко, ако се оправи.
- Откачено ли е? - Не.
- Де да можех да ти помогна. - Жалко че няма как. Чао.
Раз, два...
- Давай, три... - Знам да броя, вземи да млъкнеш!
Привет, слънчице!
Мамка му.
Габи ме докара, за да не е някой, с когото спите.
Дай ни време.
Предвид първоначалните резултати,
опасенията ми са, че действието на лекарствата отслабва.
- За жалост, вече си на максималната доза. - Ясно.
Но можем да внесем промени в диетата и физиотерапията.
След колко време вече няма да действат
и ще се треса постоянно?
Индивидуално е, но вероятно от шест месеца до година.
- Това е ужасно. - Да, така е.
- Искаш ли да поговорим? - Ни най-малко.
- Тръгваме. - Благодаря.
Дони, ако трябва да те опиша като човек,
бих те определил като говно.
Не се засягай, надали съм първият. Колко пъти го чу днес?
- Пет. - Ето, даже си ги броил.
С теб сме имали сблъсъци. Ти ме преби.
И съм те наричал "гнусар", да знаеш.
Мислиш, че съм казал на жена ти да те блъсне.
- И си прав. - Накъде биеш?
Знам, че не ти е лесно, и мога да помогна.
Така ще те преобразим, че дори Грейс няма да те познае.
- Добре. - Сериозно? Супер.
Страшно се радвам.
- Планът ми хареса. Връщам си Грейс... - Нямах това предвид.
- Тя зарязва сестра си... - Не.
- И си отмъщавам. - Чао, Дони.
Гадняр.
Здрасти.
Само минаваме да ти кажем, че идеята за апартамента не беше моя.
Не се сърди на мен.
Казах ти, че не е подаяние.
Ако съм сбъркал, извинявай.
Не е затова. Пол ме учи да се отдавам на чувствата си.
Виж... Наистина всичко в живота ми върви добре.
Но защо ме е страх да си тръгна? Вижте какво е.
- Вие бихте ли живели вечно тук? - Не е лошо.
Можеш да готвиш, докато пикаеш.
Просто не съм готов да напусна.
- Какво ми има? - Нищо.
Нека ти разкажа нещо.
Като дете играех страхотно водна топка.
В десети клас вече бях звездата на отбора.
И треньорът ме попита дали искам да стана капитан.
- Ще се хвалиш ли сега? - Само в началото.
Обаче аз отказах.
Как ще командвам по-големи от мен!
Треньорът избра Ерик Воденман, който беше трагичен, но пък с яка фамилия.
Мислех, че завинаги съм изпуснал шанса си да бъда капитан.
Но не се укорявах.
Вместо това полагах усилия да стана по-добър играч и съотборник.
На другата година треньорът пак повдигна въпроса.
Спечелихме първенството благодарение на феноменалните ми забивки.
Няма да те лъжа, водната топка ми е пълна мъгла.
Мисълта ми е, че не е нужно да прибързваш.
Когато си готов, вселената ще ти даде друга възможност.
Повярвай ми.
- Не си лош човек, Дерек. - Меко казано.
Някой иска ли бира?
- Леко. - Как върви?
- Той ми позволи да украся латето. - Никак не му се удава.
- Дилан да не е ченге под прикритие? - Вярно, изглежда 40-годишен.
Купува ни алкохол и му викат "господине".
Алис, наистина не знам дали е добре да идваш.
- Баща ти иска да те предпази. - Майната му. Държах да те видя.
- Около Деня на благодарността е тежко. - Дори не го празнувам.
И не е нужно. За британците е ежедневие да заграбват територии.
- А и Еди ме покани на... Какво беше? - Приятелска сбирка.
Виждаш ли? Добре съм. Отивам на сбирка и ще нося "петнист чеп".
Твърди, че било пудинг.
Нищо не губиш.
- Радвам се за теб. - Наистина съм добре.
И недей да съдиш баща си толкова строго.
Не гледай мен. Всички бащи заслужават камшик.
Но не за садо-мазо.
Моят загуби парите от рождения ми ден и пет дни не се прибрах.
Много поучително.
Какво смешно има? Кажи да се посмея и аз.
Говорих с Дони. Токсичните нарцисисти са неспасяеми.
Но все го забравям.
Не е смешно.
- Да. - И сега какво?
Нека позная. Пак търсим пациенти,
които да повдигнат духа на Джими ли?
Понякога ми се иска да беше вампир и да влизаш само ако те поканя.
Освен това слънцето да прогаря кожата ти.
Ще ти кажа нещо, което споделих и с Шон.
Травмата те застига. Не преодолееш ли миналото си...
- Добре имитираш взрив. - Благодаря.
Супер. Алис щяла да поживее у Габи.
"Искам да си почина от теб, пич."
- Явно го е писала Съмър. - Ще го преживееш ли?
Да, не ми е за сефте да остана сам вкъщи.
Виж какво, гадна сутрин беше и не съм на кеф.
Още откакто онзи нахълта тук, знаех, че ще стане така.
Ей толкова ти остава до ръба.
И когато стигнеш до там, обади ми се, защото вариантите са два.
Или да потърсиш помощ,
или пак да изпаднеш в ступор, както след смъртта на Тиа.
А тогава беше страшно.
Обикновено казвам това, което искаш да чуеш, но сега ще бъда прям.
- Няма да ти звъня. Ще се оправя. - И как точно?
Като си намериш друг пациент, който да те изцели?
Знам, че за теб работата е лекарство.
Но от опит ще ти кажа, че илачите губят ефект.
И усмивката, която преди е издържала две седмици,
вече ще трае две минути.
И тогава ще проумееш, че си свършен!
Май не говориш за мен, Пол.
И всъщност много пресилваш нещата. Не съм чак толкова отчаян.
- Здрасти, Уоли! - Здравей.
- Това не е Бандит. - Ясно. Здрасти, Бандит.
Каква лъжкиня!
Бандитко!
Как изобщо се сближи с Луис?
- Така. - Майчице.
Беше дошъл и му казах да се пръждосва, а той се извини...
Стига! Писна ми.
Ето, народе! Нападайте мексиканското.
Има и сосче.
- Дерек, от това пресъхвам. - А аз се втвърдявам.
Само ще те помоля да не казваш на мама, че съм те подслонила.
- Дори не я познавам. - Нито на друга чернокожа жена над 60 г.
Съгледвачките й са навсякъде, цяла организация е.
Дилан е. Свестен е, обаче...
- "Свестен, обаче" ще рече "заминал". - Чао, Дилан.
Иска да се възползва от проблемите ми с татко.
- Щели сме да се справим заедно. - Моля, заедно?
- Заедно? - Да.
- Никой няма право да ти говори така. - Строго забранено е!
- Стига. - Какво?
- Знаеш какво. - Добре.
Досега не съм късала с никого.
- С Конър дори не ходехме, така че... - Горкото ми смотаняче.
Как да скъсам с него, без да се мразя?
На последната ми приятелка казах, че искам да спя с мъже.
Пак заповядай. Ало?
- Благодаря. - Скъсах с една,
като й казах, че прилича на моя братовчедка.
- Не поиска ли снимка? - Показах й нейна, но размазана. Върза се.
Истината е, че е болезнено. Аз се опитвам да бъда пряма.
В най-лошия случай се отдръпвам, докато не се усетят и сами сложат край.
Да, но дали това е критерий за вземане на решение?
- Видях колко си грижовен. - Бил съм грижовен!
А и се оказа, че другата двойка е вманиачена по "Дисни".
Настояваха да родя във вода и да кръстя бебето Ариел.
Абсурд. Сигурно си слагат уши, като правят секс.
- Като Мики Маус, ще ви обясня. - Пусни да чуваме.
Сега затварям. Трябва да се обадя на Чарли.
- Направо не е истина, благодаря. - Аз благодаря.
- Ще вземем бебето. - Ще си имаме бебе!
- Гордея се с теб. - Благодаря.
- Честито! - Ще бъдете много щастливи заедно.
- Няма го. - Тъкмо почукахме, Уоли.
Мамка му.
Леле, Бандит! Така ми липсваше! Влизай вътре.
- Много благодаря. - Моля. Намерих го преди 15 минути.
- Или 20, най-много 25. - Къде беше?
В един кладенец.
- Кладенец? - Да, бяхме отишли да си пожелаем нещо.
Да намерим Бандит. И се оказа, че това с пожеланията действа.
- Да не повярва човек. - Да, магия.
Стените са тънки и преди седмица те чух да казваш: "Не акай на леглото".
Говорех на племенника ми. Брейдън, на 11 години е.
- Голям е да ака на леглото. - Все му го казвам.
А помниш ли, че онзиден те питах защо имаш косми по дрехите?
- Казах ти, ходя на курс за бръснар. - Стига, Уоли.
Случайно отвлякох кучето ти.
Много е добричко и ужасно съжалявам.
- Джак, нали? - Да.
Искала е да върне кучето веднага, но се е привързала.
- Недей да повдигаш обвинение. - Дори не знаех, че може.
Не може, шегувам се, чао.
- Помагай да си събера багажа, изнасям се. - Уоли, поеми си дъх.
Стига! Няма начин да ме успокоиш.
- Гордея се с теб. - Пиян си.
Работим заедно от две години.
- Виж как напредна! Имаш ОКР, нали? - Да.
Пуснала си вкъщи куче, което обикаля навсякъде и не се преоблича.
Да, извършила си престъпление, но е и голяма победа.
- Не знам. - Той е прав. Сякаш си друг човек.
Чуй отдушника. Бандит е спал в леглото ти.
- А има паразити. - Джак, аз поемам нататък.
- Давай. - Благодаря.
- Добре ли си? - Тъпо е, но мърльото ще ми липсва.
Джак, включвам те пак.
Може да го разхождаш от време на време.
- Много ще се радвам. - Супер, какъв ти е графикът?
- Във вторник свършвам след 18 ч., но... - Разберете се после, става ли?
- Да. - Хубаво.
- Ставам все по-добре. - Ден след ден.
Благодаря.
Така!
За бебешкото парти наблягам на циците.
- Бебетата ги харесват, нали? - Да.
Само да се изясним. Кога точно искаш да скъсам с теб?
- Какво? - За да знам.
Стига глупости! Знаеш, че те харесвам.
Объркана съм, не съм те виждала несигурен.
- Новост е за мен. Никак не ми харесва. - На мен също.
Ще те питам друго. Защо не празнуваме заедно?
Пуйката ми го докарва на картон.
С удоволствие бих я предъвквала с теб, но не мога.
Защо не? Майка ти отказва да дойде, не бива да си сама. Ела с мен.
Ще ходя у леля, а тя няма нищо против.
Явно няма да си сама.
- Не. - Добре.
Дерек, Лиз и момчетата ще дойдат ли?
Джими, Алис, Брайън, Чарли - и те ли?
Трябва да кимнеш пак, за да потвърдиш и за тях.
Ясно. Други ще има ли?
Един-двама души. Сестра ми, Съмър - приятелката на Алис.
Една мацка, която ходеше с бившия ми, докато не разбра, че не е стока.
- Как няма да я поканиш! - Много ясно, готина е.
Що за човек си? Мислех, че връзката ни се развива.
- Прав си, каня и теб, къде ми е умът! - Стига.
- Гадно е. - Знам и съжалявам.
Помисля ли за сближаване, изпадам в паника и се отдръпвам, не знам защо.
- Добре ли си? - Нищо ми няма. Проблемът не е в мен.
- Сега беше моментът да си тръгнеш. - Изчаквах за по-драматично.
Успях.
Ето те. Брайън и Чарли ще вземат бебето.
- Ще празнуваме в бара с корнхоула. - Чудесна новина.
- Ще се видим там. - Добре.
Много време ти отне.
- Какво става? - Нищо, просто реших да звънна.
- Заета ли си тази вечер? - Вече няма как.
Мога да ти намеря някое добро момиче, звънни след малко.
Но по-добре недей.
Не стига това, ами е и красива.
Ще бъда горд баща на добре сложено бебе.
- Браво. - Всеки с приоритетите си.
Ще направя бебето талисман на караваната с костюмче на скаридка.
- Страхотна идея. - Одобряваме бебето скаридка.
- Знаех си! - Вдигам тост за най-готините татковци.
- Благодаря. - Говори ми още.
Няма лъжа.
Добре ли си?
Пореви си на воля.
Ела тук, обичам те.
Вътре е!
Ще кажа на бебето, че аз започнах тази традиция!
Не беше ти.
Аз бях!
- Аз го измислих. - Глупости.
ДЖИМИ, ИДВАШ ЛИ?
Разкарай се от пътя!
Майната ти!
Здравей.
Аз съм.
Здравей.
Казах ти, че ще се обадиш.
Не съм добре, Пол.
Стига. Спокойно.
Превод на субтитрите Боряна Богданова