HALADÁS
Gaby folyton szívat a könyvem miatt.
Ez a legtisztább, leglényegretörőbb könyv, amit valaha írtak
a modern kognitív viselkedésterápiáról.
Ez szép. Ki írta ezt?
Senki, csak gondoltam, elmondom.
Hogy vagy?
Bassza meg!
Itt vagyunk. Tudod, jól vagyok. Jól vagyok.
Jó pszichológus vagy.
Már tudod, mit fogok mondani.
Azért ne hugyozz magad alá!
Azt mondtam, jó. Nem azt, hogy kiváló.
Tudom. De úgy érzem, hogy kiválóra gondoltál.
Talán.
Nézd, kölyök, soha nem fogod megbocsátani magadnak, hogy szar apa voltál,
amíg Alice-nek nem tárod ki a szíved.
Talán utána is hibáztatni fog.
De a kitárulkozás megtétele az, ami gyógyít.
Így működik a gyónás.
Mindegy, Molesztó atya mit válaszol.
A lényeg, hogy beismerjük a tettünket, és azt, hogy miért volt rossz.
Nem akarom, hogy Alice azt gondolja, hogy szenvedek, és hogy ez az ő hibája.
Úgyhogy ez nem lesz.
Oké.
Mi a fasz, öregem? Ennyi?
Egyelőre.
Hé, úgy volt, hogy hozol nekem cukorkát és egy új fejfedőt.
Igen, ott vannak az asztalodon, Paul.
Hé! Tudom, hogy ez szerinted vicces, de tetszik.
Oké.
Fenébe!
Szép volt, kicsim!
A játékodra koncentrálj! Rajta!
Jön egy bika.
- Ez az, bébi! - Enyém.
- Jól vagy? - Jó meccs volt.
Még csak három-null.
De már most látom, nem vagy elég ügyes, hogy jó legyen.
És hazajöttek a fiúk hálaadásra, sok dolgunk van.
Gyújtófolyadékot vesztek, hogy elégessétek utánuk az ágyneműt?
Sosem öregszenek ki a recskázásból, igaz?
Sosem.
- Készültök a babára? - Nem kell kapkodni. Négy hónapunk van.
- Még nem kezdtetek el készülődni? - Jaj!
Be vagytok tépve, baszki?
- Egy kicsit. - Most füves cukrot kérsz?
Mindketten dolgoztok.
Ha nem ugrotok neki a bébiszitter keresésének egyből,
akkor a szüleiteknek kell jönni segíteni.
A mi elsőnknél
átjött anyám, kidobta Liz méhlepényét, és azóta nem beszélnek egymással.
- Nem csak ezért. - Szülők kizárva.
Megtartod a méhlepényt?
- Ó, igen. - Ne is törődj vele!
Már csak erre tudok gondolni.
Oké, nyugi! Majd én segítek bébiszittert keresni.
Te vagy a legjobb. Majd szólj, kit találtál!
Ti is ott lesztek, szarházi!
Oké. Még egy meccs, csak stresszoldásként. Cseréljünk partnert!
Affekták a nem affekták ellen.
Csináljuk, Pacek!
Ezt kapd ki! Tudja, ki kicsoda.
Pacekba egy gyomros. Rajta!
Igen, anya. Tudom, hogy még mérges vagy.
Teljes joggal vagy az.
Teljes joggal vagyok az.
- Tehát egyetértünk. - Igen, egyetértünk.
Akkor el tudnál jönni a hálaadásra?
Aztán fekete pénteken bedurcizhatsz,
bár szerintem annak a fekete családok napjának kéne lennie.
Miért hallgatsz? Veled van az a kibaszott Nikki?
- Vigyázz a szádra! - Milyen bunkó!
Ide hallgass, te ribi, ne üsd az orrod a családi ügyeinkbe,
különben elkaplak, mintha a kibaszott Tony Soprano lennék.
Próbáld csak meg! Próbáld meg!
Meg is fogom.
És megadnád a Venmódat, hogy utaljak a szombati plusz éjszakáért?
- Naná! Küldöm. - Kösz!
Oké, szóval, anya, érted mehetek.
Sajnálom, Gaby. Sajnálom. Ez...
Ez most túl nehéz, kicsim. Túl nehéz.
Nem jön.
Mi? Mondtad neki, hogy jön Derrick is?
Nem akar találkozni vele?
Na jó, Derrick sem jön. Azt is elszúrtam.
Nem láttad a „fogd be a pofád” nézésemet?
De láttam, Liz. Mentségemre mondom, hogy te mindig így nézel.
Nem is biztos, hogy tudsz máshogy.
Megint.
Gyere ide!
Akarod a fejed a titokban nagy dudáim közé temetni?
Liz, ugyan, csajszi! Azok max. titokban közepesek.
Azért csak nézd meg!
Már vagy csilliószor láttam őket, tudod jól.
Tudom, de akkor feküdtem.
- Ó, gyere! - Tudom, drágám!
- Szeretem, ahogy összeér a cicink. - Én is.
Nem tudom, mi folyik itt, úgyhogy csak mondom.
Megvan a hálaadási menüd.
Csinálok pulykát, sonkát, sajtos makarónit, zöldségeket és öntetet.
Beszarás! Kedves tőled, hogy főzöl Gabsnek.
Nem kedvességből. Egy vagyont vasal ki érte.
- Ez ilyen. - De megtanít, hogy adjam elő,
hogy én csináltam.
Például: „Kicsontoztam a sonkát.”
- Nem jó. - A disznónak van csontja, Sean.
Jó, én megyek. Akarod te is összeérinteni a ciciket?
- Ja, miért ne? - Király.
Utánzó majmok.
Kicsit reméltem, hogy mivel Alice nálad lakik,
talán tudnék köszönni, de azt hiszem, nincs itt.
Itt vagyok.
Oké, nem tudtam, hogy tudod-e, hogy itt vagyok.
- Tudtam. - Király!
- Ez durva. - Rossz nézni.
Sziasztok!
Mizu, selyemfiú?
Hé! Meg kell tenned egy szívességet.
Mondd meg Alice-nek, hogy ha beszélni akar, én itt vagyok, jó?
Ne görcsöld túl! Nyomd a dumát!
Tudod, mint egy „span”.
A span nem menő!
- Csináld, te tudod, hogy! - Oké.
Maga tényleg nem szarja le az egészet, igaz?
Ja, én már csak ilyen vagyok.
A szüleim itt sincsenek hálaadáskor.
Anyám Morongóban tölti a hetet.
Apám is ott van, de legálisan nem mehet 300 méternél közelebb anyámhoz,
ezért ha kaszinózik, apa úszik.
- És ha anya úszik... de érti. - Igen.
Jó volt dumálni, Summer.
Viszlát, selyemfiú!
Igen, ez nem jó hír a gyógyszerekről,
de próbálom elfogadni.
Ezt úgy érted, hogy nem akarsz beszélni róla
vagy elmondani, hogy érzel ettől?
Bingó!
Hé, mondd Megnek, hogy láttam az új haját az Instagramon!
Csodálatos.
Julie szeretné, ha tudnád, hogy kémkedik utánad.
Semmi baj. Dögös csaj.
Igazából örülök, hogy ott van, mert azért hívlak, apa...
Annyira örültünk, hogy iderepültök hálaadásra, de...
Mason lacrosse-csapata... Nyertek ma.
Ami őrület, mert kurva rosszak, és most muszáj...
A hétvégét Maine-ben kell töltenünk egy versenyen.
Mi lenne, ha a hálaadás helyett
mi látogatnánk meg titeket pár hét múlva?
Apa, tök rosszul érzem magam...
Nem kell. Semmi baj.
Csalódott vagyok.
De megleszek.
- Szeretlek. - Én is szeretlek, kicsim.
Nem kell odamennünk.
Maradhatunk itt és baszhatjuk a rezet. A legjobb hálaadás!
Még vonalban vagy, apa.
Bocsi!
Igen. Bocsi, elszúrtad.
DIREKT TERÁPIA
Úgy érzem, a múlt héten belejöttünk,
de ezen a héten igazán hasítani fogunk, oké?
- Mert be vagyok állva a koffeintől. - Aha, oké.
Menjen csak! Egy pillanat!
Csá, Paul! Hallom, nem utaztok el.
Szólj, ha el akartok jönni a hálaadásra!
Nem. És ha megmondod Julie-nak, hogy meghívtál, akkor megöllek.
Kösz a gyors választ!
- Szia! - Szia!
Ne felejtsd el, hogy találkozunk egy kávéra!
Jaj, ne már! Nem akarok megint „dumálni”.
Miért, a lányoddal leszel?
- Nincs jobb dolgod. - Ó, basszus!
Igen.
Szia! Minden oké?
Bocs, nem tudtam senki mást felhívni.
Mi a helyzet?
Allergiagyógyszert kért ki a zárt pultból, és esemény utáni tablettát próbált lopni.
Beszélhetek vele?
Mi van?
Jól vagy?
Szégyellem magam.
Connor hazajött, megint összejöttünk, és elszakadt a gumi.
Lovaglós típus vagyok, és...
Basszus, ne! Nem, nem, nem.
Még nem hívtam a zsarukat.
Oké. Figyeljen!
Ő egy rendes kislány.
Mi lenne, ha mindent kifizetnék, és mindenki menne a dolgára?
Kösz, selyemfiú!
Miért szólította selyemfiúnak?
Nem, nem. Mindenkit selyemfiúnak hív.
Engem nem.
Maga nem az.
Meg kell ismernie, mielőtt leselyemfiúzza.
Ismernie kell a selyemfiúhoz. Uram, ő a lánya?
- Igen. - Nem.
Nem. Csak egy barát.
Igazából ő a lányom barátnője.
Néha együtt szoktunk lenni.
Hogy van, hogy bármit mondok, csak ront a dolgon?
- Nem tudom, de utálom az egészet. - Én is.
Tudja, mit? Elmegyek,
remélve, hogy maga is örömmel lezárná.
- Én aztán le. - Oké, remek.
- Kösz, Jimmy! - Aha.
Van pénze a rágóra, amit lenyúltam?
A fenébe, Summer!
CAJUN KOCSI
Várom a hálaadást a szüleidnél.
Van valami hagyományotok, amiről tudnom kell?
Nem, általában csak focit nézünk, túlkajáljuk magunkat,
aztán napnyugta körül anyám sírva fakad, hogy senki nem értékeli őt.
Alig várom!
Ja, tök jó lesz.
- Szia, Alice! - Szia!
Kösz, hogy segítesz. Klassz, ugye?
Nagyon. Inkább a halál.
Szóval miért jöttél?
Nem nagyon tudok mással beszélni.
Mindenki azon aggódik, hogy túl kemény vagyok apával.
Nem tudom. Egész életemben fantasztikus, „bármit megtesz bárkiért” típus volt.
Te is idegen voltál, aki mindenkit szarrá vert,
ő pedig hívott, hogy költözz hozzánk, emlékszel?
Jól emlékszem, persze.
Megmondtam neki, hogy nekem nagyon fontos, hogy segítsen Louisnak,
de kurvára nem hajlandó rá.
Értem, amit mondasz.
Amikor az egész szar zajlott az apámmal,
mondanom kellett, hogy nyitottabbnak kell lennünk egymás felé
az érzéseinkkel kapcsolatban, és most mintha ki lenne cserélve.
Basszus, komolyan?
- Ne érts félre, igyekszik. - Ja.
Ha azt mondom, szeretem,
akkor szokása rám mutatni és csettinteni az ujjával.
Szerintem azt jelenti: „Én is.”
Aha.
Figyelj, beszéltem erről Paullal!
Azt mondta...
„Ha szeretsz valakit, és reméled, hogy egy nap megváltozik,
az nem szeretet.”
- Ez jó volt. - Köszönöm!
Amúgy igaza van.
Az igazi szeretet az, amikor elfogadsz valakit a hibáival, mindenestül.
És...
az apám ezt kiérdemelte tőlem.
Örökre.
Baszd meg, hogy érzelmileg egészséges lettél!
Bocsi!
Szuper ez a lakás!
Ja. Igen, Liz beszélt rá, hogy megvegyem.
Részben befektetésként,
részben azért, hogy legyen saját helyem, ami jó messze van az ő helyétől.
- De azért jár ide? - Igen.
És ha jön, akkor bőrnadrág van rajta, és „Veronica” a neve.
Mesélj!
Hát, általában nem szeretem, ha fojtogatnak...
Ó! Nem. Tévedtem. Ne mesélj!
- Biztos? - Igen.
Figyelj! Sajnálom, hogy nem működött Gabyvel.
Igen, haver. Mi a fasznak mutattál be neki?
- Ja, a francba! - Azt hittem,
- hogy tökre összeillenétek. - Én is.
A legrosszabb, hogy szerintem nem is gondol rám.
Folyton csak rá gondolok.
A múlt éjjel furát álmodtam.
Keanu Reevesszel szexeltem egy baromi flancos hotelben.
És Derrick volt a recepciós, a londiner,
és Keanu péniszének hegye. Őrület volt.
Ebből a tök normális álomból le kell vonnod a következtetéseket.
Oké. Először is igaza van.
És nem tetszik, ha más barátaid is vannak.
Ezt már megdumáltuk.
Lehetnek más barátaink is. Basszus!
Nekem nem kellenek más barátok.
- Akkor csak törődj bele! - Nem!
Aliyah-val azután bariztunk össze, hogy dobta Nicót, mert szétvolt a tag.
Még mindig nem értem, mi baj. Derrick jó fejnek tűnik.
Derrick a legjobb.
Olyan, mint a férjem, csak fekete.
És őszintén, ez az egyetlen, amitől a férjem jobb lenne.
A hajának viszont maradnia kéne, attól aztán érdekes külsejű fekete lenne.
Megfogdosnám azt a segget.
Széttépném.
A francba, skacok! Egész életemben pátyolgattam valakit.
Imádom tudni, hogy szükség van rám.
Ezért jártam csakis Nicókkal.
Tudjátok, mi volt a legjobb Nicóban?
Az ingyen heroin.
- Ne szerettesd meg magad jobban! - Nem.
Hogy nincs az emberen nyomás.
Tudod, ha együtt maradsz egy roncs pasival, szent vagy.
Ha lelépsz, ő tehet róla, mert szét van csúszva.
De Derricknek kellek, pedig nincs szüksége rám.
Mintha nem lenne vészkijárat.
Ez az, ami ijesztő.
Egyszerűen hívd fel!
Tudod, a bátorság nem az, hogy nem félsz,
hanem hogy a félelmed ellenére megteszed.
Úristen! Ez nagyon nagy!
Ellopom, és sajátomként adom elő.
Francba, mennem kell.
- Szeretlek. - Szeretlek.
Kezdelek megkedvelni.
Ezt meg miért kellett?
Ön az első bébiszitter, akivel interjúzunk.
Jobban szeretem az „au pair”-t.
Ez tetszik. Nagyon elegáns.
Bocs! Bocs, hogy késtem!
Istenem, Liz!
Ő itt cuki és kicsit nagyképű. Imádom.
Hát, a beléptető pecsét, amit a klubban kapott, már kevésbé cuki.
A zuhanyozás meghaladta, hogy lemossa magáról?
Következő!
Tehát hogy néz ki a tipikus napirendje?
Én a babához szeretek igazodni.
Ja, mert a babák olyan okosak.
Annyira intuitívak!
Nagyon nem azok. Viszlát!
- Kifelé menet vegyen el egy vizet! - Ne bubisat!
Tudok anyatejet szerezni a netről.
Miért néztek rám egyáltalán? Nyilván, hogy nem!
- Nyilván nem, csajszi. - Nyilván nem.
Hogy vagytok? Chris vagyok, de hívjatok Tophernek!
- Illik hozzád. - Két becenév.
- Totál kizárt. - Ne már, Liz!
Nem bírnátok megállni!
Mond valamit.
Mi a sztorid, Topher?
Ügyesen mikrózok.
Az nehéz.
Úristen!
Mondja!
Van egy kis kényszerbetegségem, szóval pontos vagyok.
És az az érzésem, hogy ezt magának kell mondanom.
Okos lány.
Van újraélesztési képesítésem. Nagy híve vagyok az alvásra szoktatásnak.
És tudom, hogy talán kicsit giccsesen hangzik,
de hiszem, hogy megtiszteltetés, hogy segíthetek felépíteni egy családot.
- Felvehetjük, légyszi? - Úgy unom már!
Igen.
Kérem, kérem, dolgozna nekünk?
Oké.
Ha keresne minket,
én talán Míkonoszra megyek Topher barátommal, de Charlie nem.
Ne bámuld már a sütimet!
Mondtam, hogy rendelj magadnak is, mert nem akarok adni az enyémből,
de te azt mondtad, hogy seggfej vagyok, és hogy nem kérsz sütit.
Az öt perccel ezelőtt volt.
Az emberek változnak.
A fene vigye el!
Köszönöm!
Te meg min vigyorogsz?
Ezen. Rajtatok. Ezt én hoztam össze.
Barátokká tettelek titeket.
Ha már van ilyen erőd, nem tudnál belém zúgatni egy nőt?
Nem varázsló.
Elég baj.
Miért vagyok itt?
Ha megittad, akkor szeretném, ha elmennél beszélni Alice-szel.
Úgy tehetsz, mintha azért nem nyíltál volna meg neki,
mert meg akartad védeni, de ez nem igaz. Szégyelled magad.
Ahogy én is szégyellem, hogy az emberek látják a betegségemet.
Látják, hogy remegek, és sajnálnak.
Utálom.
A szégyen mérgező.
Ezért döntöttem úgy, hogy nézzünk szembe együtt a szégyenünkkel.
Ezért nem vettem be ma reggel a gyógyszereimet.
Hadd lásson az egész rohadt hely olyannak, amilyen vagyok!
Paul, ez hihetetlen.
Nem is vettem észre a remegést.
Mert bevettem a gyógyszereimet.
Betojtam.
De neked... neked több bátorságod van.
Nem vagyok benne biztos.
Én igen.
Bárki, aki átment azon, amin te keresztülmentél,
és nem lett cinikus és kiégett...
Nagyon inspiráló.
Kösz, Paul!
Komolyan? Mind a ketten?
Csak olyan finomnak néz ki!
Hívogató, öregem!
Atya-gatya!
- Tessék! Egyetek! - Ez az!
Emiatt kéne legjobban szégyenkeznetek.
Na jó.
Kis madárkák lettünk.
Szia! Te vagy?
Szia, mizu?
Könnyű csevegéssel kezdjük?
Igen, azt hiszem. Nem tudom.
Oké. Épp a piacra készültem,
mert a nagynéném elfelejtette a legfontosabbat az édeskrumplijához.
Az édeskrumplit?
Nem, a keménycukorkát.
Ez undorító. Nem olvad el?
Nem. Utána szurkodja bele.
- Nem szeretem. - Azt elhiszem.
Hé, figyu...
Szóval, Derrick...
Nézd, tartottam egy kis önreflexiót.
Tudod, azt hiszem, nem vagyok hozzászokva, hogy a dolgok tényleg jók, szóval...
szabotáltam.
És ezen még sokat kell dolgoznom.
És azt hiszem, a legjobb módja annak, hogy elkezdjem, ha olyat teszek,
amit hetekkel ezelőtt kellett volna.
Szóval...
Derrick, kibaszott csodálatos pasi vagy,
és azt akartam tudni, átgondolnád-e, hogy mégis eljöjj a hálaadásra.
Talán hozhatnál valamit. Mondjuk, egy pitét vagy bármit.
De a pite az jó lenne.
Azt elfelejtettem.
Nem tudom, Gaby.
Én odatettem magam, te meg kétségek közt hagytál.
És nagyon próbáltam nem figyelmen kívül hagyni a figyelmeztető jeleket.
Úgyhogy mondok valamit.
Dolgozz mindenen, amin dolgoznod kell,
és ha rendezted a sorokat, akkor hívj fel! Oké?
Igen. Felhívlak.
Remélem.
Kellemes ünnepeket!
Igen, neked is!
Hát nem csodás, hogy itthon vannak a fiúk hálaadáskor?
Anya!
Matthew kinyitotta az ajtómat, befingott, és becsukta.
Matthew, ne durrogtass az öcsédre!
Megmondtam, seggfej!
Igen. Varázslatos idők ezek.
Tudod, hülyeség. Annak kéne örülnöm, hogy itt vannak,
de szomorú vagyok, hogy vasárnap elmennek.
Mintha egész évben kerestem volna valamit.
Rohadtul visszakerültem a startkockára.
Kicsim, ha bármit tehetek érted...
Édes férjem, jól vagyok.
Tudod, néha, amikor a köveimet csinálom, nem érzek mást, csak lehangoltságot.
Tudom.
De majd megoldom.
Mármint tudod, mit mond mindig Veronica.
„Lélegezz az orrodon át”?
Nem, a másik mondása.
„Leszarom, érezzük jól magunkat!”
Pontosan.
Mehetsz is.
Itt se vagy.
Meglepetésvendég!
- Derek! - Szia!
Parancsolj!
Na, hogy áll a bébiszitter-keresés?
Van egy kis bibi.
Kellie-t választottuk, de nem ér rá hétfőn és pénteken, ami nagy baj.
Ezért felajánlottunk neki plusz 500 dollárt azért a két napért,
de most zsarol minket, mert hallja a kétségbeesésünket.
Túl sokat mondtam, hogy „légyszi”.
Dehogy! Tényleg.
Ötszáz, hm?
Ha Lizé az a két nap, én adok hatot.
- Várj, mi? - Ez nevetséges.
Legyen 700!
- Nem fogadunk el tőled pénzt. - Nem?
Nem!
Hadd csinálja ingyen!
Lesz valakitek, akiben megbíztok, akinek rengeteg tapasztalata van.
Jobbá teszi az életeteket.
Mondjuk...
Nem is tudom. Hülyeség, hogy azt hiszem, ez működhet?
Liz nagyon ért a gyerekekhez.
- Igen. - Igen.
Meg ha alszik a baba, biztos csinál egy kis házimunkát is.
Baszd meg!
Láttad ezt?
Oké, na jó. Már ezért majdnem megérte idejönni.
- Igazából csak két kikötés van. - Igen?
Egy: amikor megkéritek,
- akkor nem én mondtam. - Oké.
Kettő: bár csak két napot lesz,
Liz a másik bébiszitter főnöke akar majd lenni.
- Nem. - Ezt nem tudhatod.
Úgy érzem, hogy de.
Azta!
Hé, Lakli!
Ügyes kezed van?
Szexuálisan kérdezed?
Az meg miért érdekelne?
Ötletem sincs. Ezért voltam összezavarodva.
De igen, ügyesek olyan értelemben.
Klafa, terjeszteni fogom.
- Köszi szépen! - Kapd el!
Beszarok!
Végre kaptam egyet.
Ez az, amit akkor találtunk, amikor együtt kerestünk.
Szeretlek.
Köszönöm, Liz!
Még mindig szét vagy esve Alice miatt?
Aha. Azért vagyok itt kint, hogy kicsit összeszedjem a bátorságom.
Megértelek.
Jimmy,
a bátorság nem az, hogy nem félünk,
hanem hogy nem kell az ijesztő dolgot csinálni, nem érezve, hogy az ember...
de mégis megteszed, érted?
Ez ilyen.
Én is szeretlek.
Most tűnj innen!
Szia, én vagyok. Elindultam Gabyhez.
Beszélnem kell veled.
Szia, apa!
Szia!
Most hagytam neked üzenetet.
Hallottam.
Summer mesélte, hogy segítettél neki.
Király volt! Nagyon jellemző rád.
Igen.
Mondanom kell neked valamit.
És valószínűleg már meg kellett volna tennem nagyon régen.
Nem kell mondanod semmit. Nem kell.
Nem érdekel, hogy szóba állsz-e valaha is Louisszal.
Őszintén, nem volt fair, hogy ezt kértem.
És szeretlek.
Nagyon.
Bassza meg!
- Bassza meg! - Mi van?
- Velem?
- Aha. - Semmi.
Olyan könnyű lenne, hogy már ne mondjam el, amit akartam!
Nem kell elmondanod.
Nagyon is el kell.
Kislányom, minden szülő...
szereti azt hinni, hogy ha valami nagyon rossz történik,
akkor fel fog nőni a feladathoz.
Én tutira ezt hittem magamról.
Hogy én leszek a hős, tudod?
Hogy én leszek a hősöd.
De nem voltam az.
És így amikor Louis visszajött az életünkbe,
olyan volt nekem, mint egy két lábon járó emlékeztető,
hogy mennyire cserben hagytalak, amikor a legnagyobb szükséged volt rám.
Tudod, anyukáddal mindig azt mondtuk,
hogy te vagy a legjobb, ami történt velünk.
Jesszusom, mennyire igaz!
Azt is megígértette, hogy nem cseszem el.
Erre tessék! Elcsesztem.
Elcsesztem.
Alice, az vagy, aki vagy,
ez a csodálatos nő,
dacára annak, amit műveltem.
Ezen kattogok a legtöbbet.
Állandóan azon kattogok, hogy milyen szörnyű apa vagyok.
És bocsánatot kérek!
Nagyon-nagyon sajnálom...
hogy nem vagyok jobb.
Igazad van. Tényleg elcseszted.
De, apa, olyan sok jó dolgot kihagysz!
Rengeteg emléket.
Az összes kirándulásunkat, amikor mindig a nyakadban vittél.
Fára másztál velem, és agyrázkódást kaptál.
Megmutattad a gördeszkázást,
és agyrázkódást kaptál.
Spanyolul tanítottál, mert anya nem tudott.
Irtó jó nyelvérzéke volt, de nem volt türelme hozzám,
te meg órákig itt ültél velem, és sosem lettél ideges.
Soy... estoy berenjena, papá.
Azt mondtad, hogy: „Padlizsán vagyok.”
Azt nem mondtam, hogy meg is tanultam.
Tudod, miután anya meghalt... a legrosszabb időkben,
az egyik este nagyon fáradt voltam az edzés után,
és bealudtam a kanapén.
És reggel, mikor felébredtem, a szobámban voltam.
Még amikor a legjobban szét voltál esve, akkor is felvittél az emeletre.
És ebből tudtam, hogy legbelül még ott vagy.
Szóval, igen, talán rossz apa voltál egy pillanatra,
de hé, közben a kibaszottul legjobb apa is vagy.
És nagyon szerencsés vagyok, hogy az enyém vagy.
Hija mía, te quiero.
Gyere ide!
Valami szépet mondtál spanyolul?
Mert mondtam, hogy egy kukkot se értek.
Tudom. Fura volt tőlem.
Aha.
Nem fogok elkésni, bassza meg! Legyetek kész öt percen belül!
Will, édesem!
Igen, anya?
Szerinted ez a hálaadáshoz méltó öltözék?
Mi a baj vele?
Rongyos farmer és egy „fuckboy” feliratú, megfordított baseballsapka van rajtad.
Igaza van. Vedd át a farmert!
És tedd vissza a sapkám!
- Jó. - Uramisten!
- Hahó! Sziasztok! - Sziasztok!
- Szia! - Minek köszönhetjük
ezt a váratlan szerencsét?
Liz, kiderült, hogy Kellie csak a hét egy részében tud bébiszitterkedni nálunk.
Jaj, ne!
Talán őrültségnek hangzik,
de nem tudnád esetleg megfontolni, hogy vállalj nálunk heti két napot?
- Ő vett rá titeket? - A fenébe!
- Nem. - Megemlítette.
Igen.
De fizetni nem engedjük.
- Kicsim! - Hacsak te nem akarod.
- Haver, kikészítesz! - Jézusmária, baszki!
Sosem értettem, miért nézed le magad azért, mert „csak egy anya vagy”.
Igen, csodálatos fotós vagy, a világ egyetlen kőcsiszolója,
de imádsz gyereket nevelni.
Az életcél, amit kerestél...
Ez az.
Ez az isteni adottságod.
Vállalom.
- Ez az! - Igen!
Köszönöm!
De én leszek a másik bébiszitter főnöke.
- Már mondtuk neki. - Oké.
Mizu, selyemfiúk?
Summer, kisbabám lesz.
Gratula!
Én pont most úsztam meg.
Úristen!
- Beszéltem vele. Eskü. Tettem kotont... - Nem beszéltél vele.
- ...a szoba minden csücskébe. - Kell egy doboz a...
Szóval, menjünk egyenesen az In-N-Outba, vagy előbb el akarsz menni a kecskéidért?
Jó.
Ez a tökéletes hálaadás, hm?
Hamburgert eszünk és focit nézünk.
Várjunk, nem erre van az In-N-Out!
Miért vagy kiöltözve? Megint el vagyok rabolva?
Ó, ugyan már! Szomorú lennél, ha kihagynánk Gaby buliját.
Pár óra az egész,
és elhoztam a gyógyszereidet, ha bevennél még belőlük vacsora előtt.
De nézd, egyáltalán nem úgy vagyok öltözve!
A csomiban van a zakód.
Segítség! Elraboltak!
- Az ég szerelmére, lenyugodnál? - Valaki!
Jézusom!
Ez életem legrosszabb hálaadása.
- Hé! Ki csór babot? - Én.
- Jó ég! Ez a pulyka elképesztően néz ki. - Köszönöm!
- Állat! - Kötöztem, dörgöltem,
- és narancsmázba mártottam. - Hú, csajszi!
Oké, túl sok a szakszó.
A szemembe nézve is tudnád azt mondani, hogy te csináltál mindent?
Egy szót se, vagy narancsmázba mártalak, és bár ez szexuálisan hangzik,
- nagyon nem az! - Vettem.
Felvágod a madarat? Én nem tudom, hogy kell.
Igenis, hölgyem!
D-haver megmutatja, mit tud.
- Vigyázat, hölgyeim! - Jézus!
- Gyerünk! Lássuk! - Oké.
- Zakó! Vedd le! - Mi?
Jó, nem tudom, mit csinálok, de tudom, hogy túltolod.
Úgy fest a pipi, mint amit nem lehet túltolni.
Úristen!
- Mennyire szép! - Igen.
Most, hogy mind A Kő Szövetségében vagyunk, van titkos kézfogás?
Elrontja.
Csináljatok titkos kézfogást, és kész!
Gyere! Csak ennyi lesz egy csettintéssel.
Jaj, ezt utálom!
Oké, nyugi, Liz!
- Szia, Julie! - Szia, édesem!
Szia, Paul!
Kényszerből vagyok itt.
Jaj, ne mondogasd már! Tréningnadrágban vagy.
Megvakarhatod a golyóidat, ha senki sem figyel.
Nem érdekel, hogy látja-e valaki, vagy sem.
És te, te Júdás!
Tudtad, hogy el fog rabolni, és egy szót se szóltál?
Hé, haver, ha nem vagy itt, akkor engem meg se hívnak.
És ne érj a sajthoz azzal a kézzel!
Oké, figyelem!
Mielőtt elkezdenénk enni, szeretnék egy gyors bejelentést tenni.
Igen, Liz?
Miért van Aliyah veled a konyhában?
Nincs semmi baj, jó?
Boldog hálaadást! Ez az ünnep az együttlétről szól.
- Nem. - Oké.
Ezért szeretném, ha betennétek a mobilotokat
ebbe a nyavalyás kosárba, jó?
- Hé, te vagy Matthew, igaz? - Igen.
- Hány éves vagy? - Huszonhárom.
- Huszonnégy. - Huszonnégy.
Úristen!
Enyém az okos.
Húha! Oké, tényleg tegyétek be a mobilotokat!
Lebuktál.
- Hé, Brian! - Ja, mi van?
Megbeszéltük, tessék beszolgáltatni!
- Micsoda? - Igen.
Nem! Ez kész röhej!
Ilyen kevésre tart itt mindenki?
Add már oda, basszus!
- Lakberendezési webshop? - Ja. Vennék egy ugyanilyen cuki puffot.
- Köszi! Tedd bele a mobilodat! - Oké. Bocs!
Rendben, ideje enni. Paul, lennél szíves?
Essünk neki, basszus!
- Remek. Tökéletes. - Oké, nyomás!
- Sütinél kettesben leszünk. - Jó, de...
- Együnk pitét! Oké. - Igen, igérem.
Hali!
- Tessék, ezt nem nyaltam meg. - Kösz! Nem kérem.
- Aha. Jó, köszi! - Köszönöm!
BOLDOG PULYKANAPOT!
NEKED IS! EZ PULYKA?
MAJDNEM
- Hé, te jössz! Kérem! - Pillanat!
- Már adom is. Szeretlek. - Köszönöm. Szeretlek.
- Hé, ideadnád? - Persze.
Köszi.
Mi a fenéért kellett ma kinyitnunk?
Volt vagy egy vevőnk, és 50 pulykás szendvicset rendelt.
Ja, ugye?
Pontosan hányra menjek majd át?
Mert megvan, hogy mennyit kell ezt a sütit sütni.
Ha egy perccel is többet van bent, féltégla lesz.
Igen, akartam már...
Basszus!
Szóval mondtam pár barátomnak, hogy jössz, és...
Sosem mesélted, hogy részegen megöltél valakit.
És így most azt hiszem, hogy fura lenne, ha eljönnél.
Nincs semmi baj.
Sajnálom, haver.
Ne sajnáld!
Megértem.
Basszus, haver!
Nézd, Louis, én...
Te csak menj, és én majd...
Majd én bezárok.
Rendben.
Figyu!
Boldog hálaadást, haver!
Neked is!
Igyunk a szakácsra!
Seanra!
- Tudtam. - Ja.
Nem!
Oké, anyukánk nem tudott ma eljönni,
de szeretném folytatni az egyik kedvenc hagyományát.
Szóval, menjünk körbe a szobában, és mondja el mindenki, miért hálás!
Ki akarja kezdeni?
Először is, nagyon hálás vagyok, hogy Jorgét az otthonunkban üdvözölhetem,
de anya, le kell nyugodnod.
De nézd, milyen aranyos!
Nem tehetek róla, tesó!
De legfőképpen
szeretném elmondani, mennyire hálás vagyok, hogy újra együtt vagyunk.
Nagyon sokat jelent nekem.
Én is szeretlek, apa!
Hálás vagyok a családomért.
Én is.
Mind a családunk vagytok.
A férjemért.
A feleségemért.
Hahó?
- Komoly? - Mi a fasz?
- Mi a csuda? - Jó.
- A fiainkért is. - Igen.
Hálás vagyok, hogy köztetek lehetek, őszintén.
Elvette a dumámat.
De komolyan, nagyon hálás vagyok, hogy köztetek lehetek.
Hálás vagyok a nővéremért.
A jóképű új szobatársamért.
Hogy a következő hálaadáson már apák leszünk.
Hogy...
Paul végzett azzal a pulykacombbal.
Hogy itt vagyok, és nem a kibaszott Morongóban.
Oké.
- Azt hiszem, én jövök. - Miben jössz te?
Szia! Bocs, hogy késtem!
Semmi baj. Arra próbáltam rájönni, hogy miért vagyok hálás.
Majd kitalálod.
Mondtad, hogy mindenkinek hoznia kell valamit.
Elhoztam anyukádat.
- A franc! Ő nem az anyukám. - Jézusom!
- Nem. - Te idehoztál valami random nőt?
Dehogy hoztam random nőt. Ő a nagynéném.
- Jézusom! - Igen, basszus!
Ő az anyukád.
Hoztam pitét.
De aranyosak!
Milyen pite az?
Almás.
- Milyen almás? - Kicsim!
Figyelem, tisztelt utasaink!
Érkezik a Union Stationre közlekedő vonat.
Kérjük, ne lépjék át a biztonsági sávot, amíg a vonat teljesen meg nem áll!
Köszönjük!
HALI, AZ ÁLLOMÁSON VAGYOK, ITT VAGY?
SZÜKSÉGEM LENNE EGY BARÁTRA
- Hé, várj! Ezt kóstold meg! - Jesszus!
Isteni.
- Szép gesztus. - Igyekszem.
Én még nem voltam.
Hé, én még nem voltam.
Ahogy a legtöbben tudjátok, kényszer hatására vagyok itt.
Nem igazán szeretek a figyelem középpontjában lenni.
- Ez nem igaz. - Én is kétlem.
Akkor nem, amikor nem én irányítok.
Ahogy abba se volt beleszólásom, hogy ma itt akarok-e lenni,
úgy ezt sem tudom irányítani.
Nem vettem be a tablettáimat, mert...
akkorra akarom tartogatni őket, amikor igazán szükségem lesz rájuk.
Nem az előletek bujkálásra.
Néha nehéz, hogy ne sajnáljam magam.
Tudjátok, szegény én meg a...
ramaty, törékeny testem!
De aztán körülnézek ebben a szobában, és...
és azt mondom magamnak...
„Szerencsés flótás.
Szerencsés vagyok.”
Nem tudom, mennyi időm van még, hogy...
veletek dolgozzak, veletek legyek, veletek nevessek.
Egyre keményebb és keményebb ez a menet.
De tudom, hogy túl fogok jutni rajta,
mindenki... mindenki miatt, aki ebben a szobában van.
És ez az, amiért én... Ez az, amiért én hálás vagyok.
Mert bármin keresztül tudunk jutni...
ha vannak olyanok, akikre támaszkodhatunk.
Én rátok támaszkodom. Rátok támaszkodom.
Oké.
Csere!
Szeretlek.
Paul, bemutatom a fiaimat.
Igen.
Igen, igen, igen.
Köszönöm!
Igen, persze.
Hé, haver!
Kiderült, hogy a lányom mobilfüggősége rosszabb, mint hittem.
Egy kosárban voltak. Hosszú sztori.
Miért vagy itt?
Azt hiszem, miatta vagyok itt. Alice miatt.
Valószínűleg Tia miatt is.
De főleg magam miatt vagyok itt.
Jó szar évek voltak, mi?
Ja.
És ő? Neki mi a története?
A vak is látja, hogy tanárnő.
És most jött rá, hogy elfelejtett valami nagyon fontosat.
Nagydogaíratás, nincsenek HB-s ceruzák...
- Kész rémálom. - Nem először fordul elő.
És az a pasi? Ő egy búsongó rocksztár.
Nem, őt ismerem. Bérgyilkos.
HA ÖN VAGY ISMERŐSE SEGÍTSÉGRE SZORUL,
KERESSE FEL AZ APPLE.COM/HERETOHELP OLDALT!
A feliratot fordította: Binder Natália