JĀIET TĀLĀK DR. POLS ROUDSS
Gabija vienmēr uzbrauc par manu grāmatu.
Šis ir skaidrākais un kodolīgākais jebkad uzrakstītais darbs
par moderno kognitīvi biheiviorālo terapiju.
Jauki. Kurš to rakstījis?
Neviens. Es tikai iedomājos, ka tev pateikšu.
Kā tev klājas?
Velns!
Te nu mēs esam. Zini, man viss kārtībā. Ir labi.
Tu esi labs psihoterapeits.
Tu jau zini, ko es tev teikšu.
Nepiečurā bikses!
Teicu "labs", nevis "lielisks".
Zinu. Bet man ir sajūta, ka domāji "lielisks".
Varbūt.
Klau, puika! Tu nekad sev nepiedosi, ka izgāzies kā tēvs,
ja neatklāsi Alisei savu dvēseli.
Varbūt viņa tevi joprojām vainos,
bet dziedinoša ir tieši atklāšanās.
Tā strādā grēksūdze.
Nav svarīgi, ko tēvs Makkrāpnieks atbild.
Svarīgi ir, ka pats atzīsti, ko izdarīji un kāpēc tas bija nepareizi.
Es nelikšu Alisei domāt, ka ciešu un ka tā ir viņas vaina.
Tas nenotiks.
Labi.
Kas par lietu, vecīt? Tas viss?
Pagaidām.
Ei, tev bija jāatnes man konfektes un jauna cepure.
Jā, tie ir tev uz galda, Pol.
Ei! Zinu - tu domā, ka tas ir smieklīgi, bet man patīk.
Tā.
Nolādēts!
Labi, mīļā.
Jā, koncentrējies uz spēli! Aiziet!
Tūlīt būs labais.
- Jā, mīļais! - Varu.
- Viss labi? - Jauks geims.
Bet ir tikai 3:0.
Bet es jau redzu, ka neesat tik labi, lai būtu interesanti.
Un uz Pateicības dienu atbraukuši puikas. Daudz darāmā.
Jānopērk degšķidrums, lai pēc tam sadedzinātu palagus?
Pašapmierināšanās vecums nebeidzas nekad, ne?
Nē.
- Vai mazulim gatavojaties? - Nav jāsteidzas. Vēl četri mēneši.
- Vēl neesat sākuši gatavoties? - Nu gan!
Esat salietojušies?
- Ja godīgi, mazliet. - Vai gribi konču?
Jūs abi strādājat.
Ja steidzami nesāksiet meklēt auklīti,
palīgā būs jābrauc jūsu vecākiem.
Kad mums piedzima pirmais, atbrauca
mana mamma, izmeta Lizas placentu, un kopš tā brīža viņas nav runājušas.
- Tas nav vienīgais iemesls. - Nekādu vecāku.
Tu paturi placentu?
- Jā. - Par to neuztraucies!
Tagad par to vien spēju domāt.
Labi. Mieru! Es palīdzēšu atrast auklīti.
Tu esi labākā. Paziņo, ko atradīsi.
Arī jūs tur būsiet, stulbeni!
Labi. Vēl vienu geimu, lai noņemtu stresu. Samainīsim partnerus!
Vienkāršie pret smalkajiem.
Lai notiek, Dizl!
Paskat! Viņš zina, kurš ir kurš.
Dizlam taisni pa punci. Ejam!
Jā, mamm. Zinu, ka vēl dusmojies.
Tev ir visas tiesības.
Man ir visas tiesības.
- Labi. Esam vienisprātis. - Jā, esam.
Tad atbrauc uz Pateicības dienu!
Melnajā piektdienā atkal varēsi dusmoties,
lai gan domāju - tajā dienā melno ģimenēm jāsanāk kopā.
Kāpēc tu klusē? Vai pie tevis ir sasodītā Nikija?
- Pievaldies! - Cik rupja!
Paklau, maita! Nebāz degunu mūsu ģimenes darīšanās,
citādi es tev sadošu kā tāds Tonijs Soprano.
Pamēģini tikai! Pamēģini!
Es pamēģināšu.
Un vai varu dabūt tavu Venmo, lai samaksātu par to, ka paliki sestdien?
- Labi. Aizsūtīšu. - Paldies.
Labi, mamm! Varu aizbraukt tev pakaļ.
Atvaino, Gabij! Atvaino! Tas...
Tas tagad ir pārāk smagi, mīļā. Pārāk smagi.
Viņa nebrauks.
Ko? Vai pateici viņai, ka atbrauks Deriks?
Mamma negrib viņu satikt?
Tā. Nebrauks arī Deriks. Es salaidu dēlī arī to.
Vai neredzēji manu "aizveries" skatienu?
Redzēju, Liza. Bet - manai aizstāvībai - tāds skatiens tev ir vienmēr.
Nez vai tev ir kāds cits skatiens.
Viens ir.
Panāc!
Vai gribi paslēpt galvu manos iedomu lielajos cičos?
Liza, izbeidz! Labākajā gadījumā tie ir vidēji.
Tev vajadzētu tos redzēt.
Esmu tos redzējusi gaziljons reižu - tu zini.
Zinu, bet tad es biju apgūlusies.
- Nu nāc! - Jā, mīļā!
- Man patīk, ka mūsu pupi saskaras. - Man arī.
Klau, nesaprotu, kas te notiek, tāpēc sākšu runāt.
Pateicības dienas ēdienkarte būs šāda.
Es pagatavošu tītaru, šķiņķi, makaronus ar sieru, zaļumus un mērci.
Velns parāvis! Cik jauki, ka tu gatavosi Gabsai.
Ne pārāk. Viņš par to prasa kaudzi naudas.
- Tā notiek. - Bet viņš iemācīs, kas jāsaka,
lai varu izlikties, ka gatavoju es. Piemēram: "Es atkauloju šķiņķi."
- Nē. - Cūkām ir kauli, Šon.
Labi. Man jāiet. Arī tu gribi saskarties pupiem?
- Jā, kāpēc ne? - Forši.
Špikotāji.
Cerēju - tā kā Alise tagad būtībā dzīvo te,
varēšu apsveicināties, bet laikam viņas te nav.
Esmu te.
Labi. Laikam nezināju, vai tu zini, ka te esmu es.
- Es zināju. - Forši.
- Skarbi. - Man žēl.
Visu labu!
Kā iet, fujak?
Ei! Izdari man pakalpojumu!
Pasaki Alisei: kad vien viņa būs gatava runāt, būšu klāt, ja?
Pasaki it kā starp citu! Iemet pa vidu kādu slenga vārdu! Varbūt "čiksa".
"Čiksa" nav forši.
- Tad saki, kā tu saki. - Labi.
Tev tiešām tas ir svarīgi, vai ne?
Jā, tāds nu es esmu.
Mani vecāki Pateicības dienā pat nebūs te.
Mamma nedēļu uzturas Morongo.
Arī tētis ir Morongo, bet viņš nedrīkst būt mammai tuvāk par 300 m,
tāpēc, kad viņa spēlē, viņš ir baseinā
- un, kad viņa ir baseinā... Tu saprati. - Jā.
Jauki parunājām, Samera.
Atā, fujak!
Jā, par zālēm ziņas nav labas,
bet es tās sagremoju.
Un ar sagremošanu tu domā atteikšanos par to runāt
vai pateikt, kā tas liek tev justies?
Tieši tā.
Ei, pasaki Megai, ka instagramā redzēju viņas jauno frizūru.
Izskatās lieliski.
Džūlija grib, lai tu zini, ka viņa tevi internetā izseko.
Tas nekas. Viņa ir forša.
Man prieks, ka viņa tur ir, jo es tev zvanu tāpēc, tēt...
Mēs tā priecājāmies, ka jūs lidosiet šurp uz Pateicības dienu, bet...
Meisona lakrosa komanda... Viņi šodien uzvarēja.
Tas ir kaut kas traks, jo viņi ir briesmīgi, un nu man...
Mums nedēļas nogale jāpavada turnīrā Meinā.
Varbūt tā vietā, lai jūs brauktu šurp,
mēs pēc pāris nedēļām aizbrauktu pie jums?
Tēt, es jūtos tik slikti. Es...
Nejūties slikti! Viss kārtībā.
Esmu vīlies.
Bet man viss būs labi.
- Es tevi mīlu. - Es tevi arī, mīļā.
Mums nav jābrauc uz Konektikutu.
Varam palikt te un nedarīt neko. Vislabākā Pateicības diena!
Tu vēl runā pa telefonu, tēt.
Vainīgs.
Jā. Jā, vainīgs.
Pirms nedēļas mēs tikām diezgan tālu,
bet šonedēļ mēs tiešām tiksim tālu, ja?
- Jo manī ir daudz kofeīna. - Jā, labi.
Ei! Ej iekšā! Es tūlīt.
Sveiks, Pol! Dzirdēju, ka paliec pilsētā. Pasaki, ja gribi nākt uz Pateicības dienu.
Nē. Un, ja pateiksi Džūlijai, ka mūs ielūdzi, es tevi nogalināšu.
Paldies par ātro atbildi.
- Sveiks! - Sveiks!
Neaizmirsti, ka vēlāk tiekamies uz kafiju.
Nu beidz! Ne jau vēl viena "saruna".
Ko? Vai pavadīsi laiku ar meitu?
- Tev tāpat nav nekā labāka, ko darīt. - Nu velns!
Jā.
Sveika! Vai kas atgadījies?
Atvaino! Nezināju, kam vēl lai zvanu.
Kas par lietu?
Viņa lūdza, lai atslēdzam vitrīnu ar Benadryl, tad mēģināja nozagt Plan B.
Drīkstam aprunāties?
Kas notiek?
Tev viss kārtībā?
Tikai kauns.
Konors ir mājās, un mēs atkal esam kopā, un saplīsa prezervatīvs.
Esmu atsperīga, tāpēc...
Velns, nē. Nē.
Policijai vēl nepiezvanīju.
Tā. Paklau! Viņa ir tiešām laba meitene.
Varbūt es par to samaksāšu, un dzīvosim tālāk?
Paldies, fujak.
Kāpēc viņa jūs nosauca par fujaku?
Nē, nē. Viņa par fujakiem sauc visus.
Mani tā nenosauca.
Jūs neesat fujaks.
Par fujaku kļūst tad, kad cilvēks ir iepazīts.
Iepazīstas, lai būtu fujaks. Vai viņa ir jūsu meita?
- Jā. - Nē.
Nē. Tikai draudzene.
Patiesībā viņa ir manas meitas draudzene.
Dažreiz mēs pavadām laiku kopā.
Kāpēc viss, ko es saku, liek tam izklausīties sliktāk?
- Nezinu, bet man tas nepatīk. - Man arī.
Zināt? Iešu prom. Cerams, jūs gribat, lai tas būtu galā, tikpat ļoti, cik es.
- Katrā ziņā. - Jā, labi.
- Paldies, Džimij. - Jā.
Atstāji naudu arī par košļeni, ko paņēmu?
Nolādēts, Samera!
Forši, ka Pateicības dienā braukšu pie tavējiem.
Vai ir kādas īpašas tradīcijas, par ko man jāzina?
Nē. Parasti mēs tikai skatāmies futbolu, pārēdamies,
un tad ap saulrietu mamma raud, ka neviens viņu nenovērtē.
Nespēju sagaidīt.
Jā, ir labi.
- Visu labu, Alise! - Atā!
Paldies, ka palīdzi. Jautri, vai ne?
Ļoti jautri. Nogalini mani uzreiz!
Nu, kāpēc tu esi te?
Ar citiem nevaru parunāt.
Viņi visi satraucas, ka pret tēti esmu pārāk skarba.
Nezinu. Visu manu mūžu viņš ir bijis lielisks un gatavs izpalīdzēt jebkuram.
Tu biji svešinieks un piekāvi cilvēkus,
un viņš uzaicināja tevi ievākties mūsu mājās, atceries?
Es tiešām atceros, jā.
Es pateicu, cik man tas būtu svarīgi, ja viņš palīdzētu Lūisam,
bet viņš vienalga to nedara.
Es tevi saprotu.
Kad bija tie sūdi ar manu tēti,
man nācās viņam pateikt, ka mums jābūt savstarpēji atklātākiem
par to, kā jūtamies, un nu viņš ir pavisam cits cilvēks.
- Sasodīts! Tiešām? - Velns, nē!
- Nepārproti! Viņš cenšas. - Jā.
Es viņam saku, ka viņu mīlu,
un viņš norāda uz mani ar pirkstu un uzsit knipi.
- Domāju - tas rāda, ka viņš mani arī mīl. - Jā.
Klau! Es par to runāju ar Polu.
Viņš teica...
"Ja tu kādu mīli, tikai cerot, ka reiz viņš mainīsies,
tā nav mīlestība."
- Tas bija labi. - Paldies.
Bet viņam taisnība.
Īsta mīlestība ir tad, kad otru pieņemam ar visiem trūkumiem.
Un... mans tētis no manis to ir izpelnījies.
Uz visiem laikiem.
Ej galīgi par to, ka esi tik emocionāli veselīgs.
Vainīgs.
Lielisks dzīvoklis, vecīt.
Jā. Liza pamudināja mani to nopirkt.
Daļēji kā investīciju
un daļēji, lai man būtu pašam sava telpa, kas ir tālu no viņas telpas.
- Vai viņa kādreiz atnāk? - Jep.
Un, kad atnāk, tad ir uzvilkusi ādas bikses un viņu sauc Veronika.
Pastāsti vēl!
Nu, parasti man nepatīk, ka mani žņaudz...
Nē. Kļūdījos. Nestāsti!
- Tiešām? - Jā.
Ei! Man žēl, ka jums ar Gabiju nesanāca.
Jā, vecīt. Kāpēc tu vispār mani ar viņu iepazīstināji?
- Tiešām! - Man likās, ka jūs
- būsiet labs pāris. - Man arī, vecīt.
Trakākais - es šaubos, vai viņa par mani vispār domā.
Es nespēju par viņu nedomāt.
Pagājšnakt man bija traks sapnis,
kurā es gulēju ar Kianu Rīvsu supersmalkā viesnīcā.
Un Deriks bija reģistrators, viņš bija izsūtāmais
un viņš bija Kianu peņa gals. Tas bija ārprāts.
Tam pavisam normālajam sapnim vajadzētu tev ko atklāt.
Tā. Pirmkārt, viņai ir taisnība.
Un, otrkārt, man nepatīk, ka tev ir citi draugi.
Liza, mēs par to jau runājām. Mums abām var būt citi draugi. Nolādēts!
Es negribu citus draugus.
- Tev būs jāsamierinās. - Nē!
Mēs ar Aliju satuvinājāmies, kad viņa pameta Niko, jo viņš ir katastrofa.
Es nesaprotu, kur ir problēma. Deriks šķiet foršs.
Deriks ir vislabākais.
Viņš ir tāds kā mans vīrs, bet melnādains.
Un tiešām - tikai tas padarītu manu vīru labāku.
Bet mati viņam jāpatur,
un tad būtu interesants melnādainais džeks.
Ar tādu es nokniebtos.
Es viņu saplosītu gabalos.
Velns, čiepas! Visu mūžu esmu bijusi aprūpētāja.
Man patīk just, ka esmu vajadzīga. Tāpēc esmu tikusies tikai ar tādiem Niko.
Un zināt, kas ir labākais ar tādiem Niko?
Bezmaksas heroīns.
- Beidz! Tu sāc man patikt. - Nē.
Tas noņem spiedienu.
Ja palieku ar katastrofu kopā, esmu svētā.
Ja aizeju, tā ir viņa vaina, jo viņš ir saputrojies.
Bet Deriks - viņš mani grib, bet viņam mani nevajag.
Nav viegla atkāpšanās ceļa.
Un tas ir tik bailīgi.
Vienkārši piezvani viņam!
Zini, drosme nenozīmē nebaidīties.
Tā nozīmē baidīties, bet vienalga to izdarīt.
Ak dievs, cik laba doma!
Es to nozagšu un uzdošu par savu.
Velns, man jāiet.
- Es tevi mīlu. - Mīlu tevi.
Tu man iepatīcies arvien vairāk.
Tā, kāpēc tas bija vajadzīgs?
VENDIJA MAREJA AU PAIR
Tu esi pirmā auklīte, kuru intervējam.
Es saku "au pair".
Man patīk. Ļoti smalki.
Atvainojiet, ka nokavēju.
Ak dievs, Liza!
Viņa ir pievilcīga un mazliet pretencioza. Man viņa patīk.
Tas zīmodziņš gan nav pievilcīgs, kas viņai uzspiests kādā klubā.
Pat neiegāji dušā, lai to nomazgātu?
Nākamā!
BETA DABERE
Kāda būtu tava tipiskā dienas gaita?
Man patīk pakļauties bērniņa vadībai.
Jā, jo bērniņi ir tik gudri!
Viņi ir ļoti intuitīvi.
Viņi nav gan. Atā!
- Izejot paņem ūdeni! - Gāzēto ne!
MERILIJA MAKALISTERA
Es varu dabūt krūts pienu no Craigslist.
Kāpēc jūs vispār uz mani skatāties? Skaidrs, ka nē!
- Skaidrs, ka nē, kaza. - Skaidrs, ka nē.
KRISS RĪZS
Sveiki! Mans vārds ir Kriss, bet mani ir iesaukuši par Toferu.
- Tev piestāv. - Divas iesaukas.
- Nekādā gadījumā. - Nu beidz, Liza!
Jūs zināt, ka netiksiet galā.
Viņa nekļūdās.
Pastāsti par sevi, Tofer!
- Protu apieties ar mikroviļņu krāsni. - Tas ir grūti.
Ak dievs!
KELLIJA BRAUNA
Kas?
Man ir nelieli OKT, tāpēc esmu ļoti akurāta.
Un man ir sajūta, ka pamatā man tas jāstāsta jums.
Viņa ir gudra.
Tātad man ir KPR sertifikāts. Es ļoti ticu miega treniņam.
Un zinu, ka tas var izklausīties banāli,
bet tiešām domāju, ka tas ir gods - palīdzēt veidot ģimeni.
- Lūdzu, vai varam viņu pieņemt? - Esmu nogarlaikojies.
Jā.
Lūdzu, lūdzu, strādājiet pie mums!
Labi.
Ja vajadzēs sazināties,
es, iespējams, braukšu uz Mikonu ar draugu Toferu, bet Čārlijs ne.
Beidz blenzt uz manu brauniju!
Es teicu, lai nopērc pats savu, jo es negribu dalīties,
un tu teici, ka esmu maita un ka tu brauniju nemaz negribi.
Tas bija pirms piecām minūtēm.
Cilvēki mainās.
Sasodīts!
Paldies.
Par ko tu smaidi?
Par šo. Par jums. To panācu es.
Panācu, ka esat draugi.
Ja tu to spēj, vai vari likt sievietei manī iemīlēties?
Viņš jau nav burvis.
Sāpīgi.
Kāpēc esmu te, Pol?
Kad būsi pabeidzis savu dzērienu, gribu, lai aizej aprunāties ar Alisi.
Vari izlikties, ka tu neesi viņai atvēries tāpēc,
ka gribi viņu pasargāt, bet tā nav. Tev ir kauns.
Tāpat kā man ir kauns, ka citi redz manu slimību.
Viņi redz, ka trīcu, un viņiem manis ir žēl.
Man tas riebjas.
Kauns ir toksisks.
Tāpēc nolēmu, ka mums jāieskatās savam kaunam acīs kopā.
Tāpēc es šorīt neiedzēru zāles.
Lai visi apkārt redz mani tādu, kāds esmu.
Pol, tas ir apbrīnojami.
Es pat neredzu, ka tev būtu trīce.
Tāpēc, ka es zāles tomēr iedzēru.
Es noraustījos.
Bet tu - tu esi drosmīgāks.
To nu gan es nezinu.
Es zinu.
Ja cilvēks ir piedzīvojis to, ko esi piedzīvojis tu,
un nav cinisks un novārdzis...
Tas ir ļoti iedvesmojoši.
Paldies, Pol.
Tiešām? Jūs abi?
Tas izskatās tik garšīgs!
Tas uz mani skatās, vecīt.
Velns par stenderi!
- Lūdzu! Ķerieties klāt! - Jā!
Par šo jums būtu jākaunas visvairāk.
Nu, labi.
Tagad esam putni?
Ei, tā esi tu.
Čau! Ko dari?
Sāksim ar patērzēšanu?
Jā, laikam. Es nezinu.
Labi. Nu, es grasījos doties uz tirgu,
jo mana tante aizmirsa galveno sastāvdaļu saldajiem kartupeļiem.
Saldos kartupeļus?
Nē, konfekšu kukurūzu.
Pretīgi. Tā neizkūst?
Nē. Viņa to pieliek beigās.
- Man negaršo. - Domāju gan.
Ei, klau...
Tātad, Derik...
Paklau, es tā sevi paanalizēju.
Man liekas - es neesmu radusi, ka viss ir tiešām labi, tāpēc es...
es to sabotēju.
Un man pie tā tiešām jāpiestrādā.
Un domāju, ka vislabāk būtu sākt, izdarot to,
ko man vajadzēja izdarīt jau sen.
Tātad...
Derik, es domāju, ka tu esi superīgs,
un es gribēju zināt, vai tu tomēr neatbrauktu uz Pateicības dienu.
Varbūt tu kaut ko varētu atvest. Zini, kūku vai ko.
Bet kūka būtu labi.
Es aizmirsu kūku.
Es nezinu, Gabij.
Es tev atvēros, un tu mani atraidīji.
Un es tiešām cenšos brīdinājuma signālus vairs neignorēt.
Varbūt darām tā...
Tu tiec galā ar visu, ar ko tev jātiek galā,
un, kad būsi tikusi skaidrībā, piezvani man! Labi?
Jā. Es tā izdarīšu.
Es tā ceru.
Lai tev labi svētki!
Jā, tev arī.
Vai nav jauki, ka uz Pateicības dienu puikas ir mājās?
Mamm!
Metjū atvēra manas durvis, nopirdās un tad aizvēra.
Metjū, nepiesmirdini brālim istabu!
Es teicu, maita!
Jep. Šie brīži ir burvīgi.
Zini, tas ir muļķīgi. Man būtu jāpriecājas, ka viņi ir te,
bet es bēdājos, ka svētdien viņi brauks prom.
Šķiet, visu šo gadu esmu kaut ko meklējusi,
bet esmu turpat, kur sāku.
Mīļā, ja es varu ko darīt...
Mīļotais vīrs, man viss ir kārtībā.
Dažreiz, kad taisu savus akmeņus, man uznāk skumjas.
Es zinu.
Bet es tikšu galā.
Atceries, ko vienmēr saka Veronika.
"Elpo caur degunu"?
Nē, to otru.
"Piekāst! Izklaidēsimies!"
Tieši tā.
Un tu vari iet.
Un tu esi prom.
Negaidīts viesis.
- Derek! - Sveiks!
Lūdzu.
Nu, kas jauns auklītes meklējumos?
Neliela aizķeršanās.
Kellija, ko izvēlējāmies, pirmdienās un piektdienās netiek,
un tas rada problēmas.
Tāpēc mēs viņai piedāvājām papildu 500 $ par tām divām dienām,
bet nu viņa mūs izspiež, jo redz mūsu izmisumu.
- Pateicu "lūdzu" pārāk daudz reižu. - Nē.
Piecsimt? Dodiet tās divas dienas Lizai, un es jums samaksāšu 600.
- Pag, ko? - Tas ir absurds.
Labi - 700.
- Mēs no tevis naudu neņemsim. - Neņemsim?
- Neņemsim. - Tad ļaujiet viņai to darīt par brīvu!
Jums būs cilvēks, kam uzticaties un kam ir milzīga pieredze.
Jūsu dzīve kļūs labāka.
Nu...
Nezinu. Vai tas ir neprāts, ka liekas - tas varētu izdoties?
Liza ar bērniem ir lieliska.
- Jā. - Jā.
Un, kad bērniņš gulēs, viņa noteikti apdarīs mājas darbus.
Ej galīgi!
Vai redzēji?
Nuja. Labi. Tā dēļ vien bija vērts braukt šurp.
- Tikai divi brīdinājumi. - Jā?
Pirmais: kad viņai jautāsiet,
- tas nav nācis no manis. - Labi.
Otrais: kaut arī viņa to darīs tikai divas dienas,
Liza gribēs būt noteicēja pār otru auklīti.
- Nē. - Tu to nezini.
Ir sajūta, ka zinu.
Ei, Glūņa!
Tev rokas labi strādā?
Tu domā - seksā?
Kāpēc lai es gribētu zināt to?
Nezinu. Tāpēc jau samulsu.
Nu, jā. Tur tās ir prasmīgas.
Forši. Pastāstīšu tālāk.
- Paldies. - Ķer!
Velns parāvis!
Beidzot dabūju.
Tas ir tas, kuru atradām, kad meklējām kopā.
Es tevi mīlu.
Paldies, Liza.
Vai tu joprojām esi sacepies par Alisi?
Jā. Vienkārši cenšos te saņemt drosmi.
Saprotu.
Džimij,
drosme nenozīmē nebaidīties.
Tā nozīmē, ka tev nav jādara tas, no kā tu baidies, un ka tu nejūties...
bet tu to izdari vienalga, ja?
Tas ir tā.
Es tevi arī mīlu.
Tagad ej prom!
Sveika! Te es. Es braucu pie Gabijas. Man tiešām vajag aprunāties.
Sveiks, tēt!
Visu labu!
Es tikko tev atstāju ziņu.
Es dzirdēju.
Samera izstāstīja, kā viņai palīdzēji.
Tas bija forši. Tieši tavā stilā.
Jā.
Man tev kaut kas jāpasaka.
Un droši vien man to vajadzēja izdarīt jau sen.
Tev nekas nav jāsaka. Tiešām.
Man vienalga, vai tu vēl runāsi ar Lūisu.
Tiešām - nebija godīgi tev to lūgt.
Un es tevi mīlu.
Ļoti.
Velns!
- Velns! - Kas?
- Ar mani?
- Jā. - Nekas.
Tagad būtu tik viegli sakāmo nepateikt.
Tev tas nav jāsaka.
Domāju, ka tomēr ir.
Meitēn! Visiem vecākiem...
patīk domāt: ja kādreiz notiks kaut kas ļoti slikts,
viņi būs uzdevuma augstumos.
Vismaz par sevi tā agrāk domāju.
Ka es būšu varonis, ja?
Ka es būšu tavs varonis.
Un es nebiju.
Tāpēc, kad mūsu dzīvē atgriezās Lūiss,
viņš man bija kā dzīvs atgādinājums
par to, ka es tevi tiešām pievīlu, kad tev mani vajadzēja visvairāk.
Mēs ar tavu mammu vienmēr teicām,
ka tu esi labākais, kas ar mums noticis.
Bāc, tā tiešām ir.
Un viņa lika man apsolīt, ka nesalaidīšu dēlī.
Bet es tā izdarīju. Salaidu dēlī.
Es salaidu dēlī.
Alise, tu esi, kas esi, -
šī vienreizīgā sieviete -
par spīti man.
Un tas man neliek mieru.
Man neliek mieru tas, cik es esmu briesmīgs tēvs.
Un man ir ļoti žēl.
Man ir ļoti, ļoti žēl...
ka neesmu labāks.
Tev taisnība. Tu tiešām salaidi dēlī.
Bet, tēt, tu nepamani tik daudz labā.
Tik daudz atmiņu.
Visus ceļojumus, kuros braucām, visas reizes, kad nesi mani uz pleciem.
Tu rāpies ar mani kokos un dabūji smadzeņu satricinājumu.
Tu parādīji, kā braukt ar skrituļdēli, un dabūji smadzeņu satricinājumu.
Ei, tu mācīji man spāņu valodu, jo mamma nevarēja.
Viņai valodas padevās tik labi, bet pietrūka pacietības,
bet tu te sēdēji ar mani stundām un nekad neuzvilkies.
Soy... estoy berenjena, papá.
Tu pateici: "Esmu baklažāns."
Es neesmu teikusi, ka man padodas.
Zini, kad mamma nomira - visgrūtākajā laikā -,
bija viens vakars, kad pēc treniņa es biju ļoti nogurusi
un izslēdzos uz dīvāna.
Un no rīta es pamodos savā istabā.
Pat savā zemākajā punktā tu vienalga uznesi mani augšā.
Un tas man parādīja, ka tu vēl tur iekšā esi.
Tāpēc, jā, varbūt tu biji slikts tētis uz mazu brītiņu,
bet tu esi arī pats labākais tētis.
Un man ir ļoti paveicies, ka esi manējais.
Hija mía, te quiero.
Panāc!
Vai spāniski pateici kaut ko jauku?
Jo, šķiet, skaidri pateicu, ka nesaprotu.
Zinu. Tas bija dīvaini no manas puses.
Jā.
Es netaisos nokavēt. Piecās minūtēs lai būtu gatavi!
Vill, mīļais!
Jā, mamm?
Vai tev šķiet, ka tas ir atbilstošs Pateicības dienas apģērbs?
Kas tam vainas?
Tev mugurā ir saplēsti džinsi
un ačgārni uzlikta beisbola cepure ar uzrakstu "jāklis".
Viņai taisnība. Ej pārvelc bikses!
Un noliec manu cepuri!
- Labi. - Ak dievs!
- Ei! Sveiki, puiši! - Čaviņa!
- Čau! - Kam jāpateicas
par šo negaidīto apciemojumu?
Liza! Izrādās, ka Kellija var būt mūsu auklīte tikai uz nepilnu slodzi.
Ak nē!
Tas var izklausīties traki,
bet vai tu neapsvērtu domu divas dienas nedēļā mums izpalīdzēt?
- To jums ieteica viņš. - Nolādēts!
- Nē. - Viņš ieminējās.
Jā. Bet mēs neļausim viņam mums maksāt.
- Mīļais! - Ja vien to negribi tu.
- Vecīt, tu mani nobeigsi. - Apžēliņ!
Es nekad neesmu sapratis, kāpēc tik zemu vērtē to, ka esi "tikai mamma".
Jā, tu esi lieliska fotogrāfe un pasaulē vienīgā akmeņu pulētāja,
bet tev patīk audzināt bērnus.
Tā jēga, kuru tu meklēji?
Lūk, kur tā ir.
Tas ir tavs talants.
Es to darīšu.
- Jā! - Jā.
Paldies.
Man būs jābūt noteicējai pār to otru auklīti.
- Mēs jau viņai pateicām. - Labi.
Kā iet, fujaki?
Samera, man būs bērniņš.
Apsveicu.
Es tikko no šīs lodes izvairījos.
Ak dievs!
- Es ar viņu runāju. Sabāzu prezervatīvus... - Acīmredzot nerunāji.
- ...visos istabas stūros. - Tur vajag kasti...
Nu, braucam pa taisno uz In-N-Out, vai vispirms gribi savākt kazas?
Labi.
Izcila Pateicības diena, ko?
Ēdīsim burgerus, skatīsimies futbolu.
Acumirkli! Mēs nebraucam uz In-N-Out.
Kāpēc tu esi sapucējusies? Vai mani atkal nolaupa?
Beidz! Tu būtu bēdīgs, ja mēs neaizbrauktu pie Gabijas.
Tās būs tikai dažas stundas,
un es paņēmu tavas zāles, ja pirms vakariņām gribēsi tās iedzert.
Bet skaties - es pat neesmu atbilstoši saģērbies.
Tava žakete ir bagāžniekā.
Palīgā! Mani nolaupa!
- Ak dievs, vai nomierināsies? - Kāds palīdziet!
Apžēliņ!
Vissliktākā Pateicības diena.
- Ei! Kurš grābj pupiņas? - Es.
- Ak dievs! Tas tītars izskatās burvīgi. - Paldies.
- Sasodīts! - Es to sasēju, ietaukoju
- un iemērcu apelsīnu glazūrā. - Tu re!
Tā. Par daudz vārdu.
Vai gribi, skatoties acīs, pateikt, ka tiešām visu šo pagatavoji?
Turi muti ciet, citādi noglazēšu tev pakaļu.
Izklausās seksuāli,
- bet tā nav. - Sapratu.
Tā, Dī, vai sagriezīsi šo putnu? Jo es neprotu.
Jā, kundze.
D vīram laiks spīdēt.
- Uzmanīgi, dāmas! Es nāku. - Ak!
- Aiziet! Ķeramies klāt! - Labi.
- Žaketi! Novelc! - Ko?
Tā. Nezinu, ko es daru, bet zinu, ka tas nav vajadzīgs.
Izskatās, ka šim putnam tas ir vajadzīgs.
Ak dievs!
- Cik tas ir skaists! - Jā.
Nu, kad visi esam Akmens derībā, vai ir kāds slepens rokasspiediens?
Viņš to sabojā.
Vienkārši parādi slepenu rokasspiedienu!
Nu! Tas būs šādi ar knipi.
Man tas riebjas!
Tā. Mieru, Liza!
- Sveika, Džūlij! - Čau, saulīt!
Čau, Pol!
Es te esmu spiestā kārtā.
Beidz tā sacīt! Esi treniņbiksēs.
Vari pakasīt savas mantas, kad neviens neskatās.
Man vienalga, vai kāds skatās vai ne.
Un tu, Jūda!
Tu zināji, ka viņa mani nolaupīs, un neko neteici?
Ei, draugs! Ja te nebūtu tevis, mani nemaz neielūgtu.
Un nepieskaries sieram ar to roku!
Tā. Uzmanību!
Pirms ķeramies pie ēšanas, gribu ātri ko paziņot.
Jā, Liza?
Kāpēc Alija ir pie tevis virtuvē?
Tev viss ir labi, ja?
Priecīgu Pateicības dienu! Šajos svētkos svinam to, ka esam kopā.
- Nē. - Skaidrs.
Tāpēc es gribētu, lai visi bērni savus mobilos ieliek šajā grozā.
- Ei, tu esi Metjū, ja? - Jā.
- Cik tev gadu? - Divdesmit trīs.
- Divdesmit četri. - Divdesmit četri.
Velns parāvis!
Man ir gudrais.
Tā, es tiešām gribu, lai tu ieliktu savu telefonu te.
Pieķēra.
- Ei, Braien! - Jā, kas ir?
Mēs vienojāmies, un tev no tā būs jāšķiras.
- Ko? - Jā.
Nē! Tas ir izsmiekls.
Vai jūs visi mani vērtējat tik zemu?
Vienkārši ieliec!
- Kāpēc esi Wayfair? - Jā. Gribēju nopirkt
tādu smuku pufu kā tev.
- Paldies. Ieliec telefonu te! - Jā. Atvaino!
Tā. Laiks ēst. Pol, uzaicināsi visus pie galda?
Nu tad ķeramies klāt!
- Labi. Perfekti. - Jā, aiziet!
- Parunāsim, ēdot desertu. - Zinu, bet...
- Mums jāieēd kūka. Jā. - Jā, apsolu. Apsolu.
Ei!
- Lūdzu. Šo nenolaizīju. - Paldies. Negribu.
- A-ha. Labi, paldies. - Paldies.
PRIECĪGU TĪTARA DIENU!
TEV ARĪ. ESMU SATRAUKTS. VAI ŠIS IR TĪTARS?
DIEZGAN TUVU
- Ei, tava kārta. Nu! - Tūlīt.
- Un lūdzu. Es tevi mīlu. - Paldies. Mīlu tevi.
- Ei, padosi man to? - Protams.
Paldies.
Kāda velna pēc šodien bija jāver vaļā?
Mums bija viens pircējs, kas pasūtīja 50 tītara sendvičus.
Jā, vai ne?
Cikos tieši tu gribi, lai vēlāk ierodos?
Jo šis pudiņš jācep ļoti konkrētu laiku.
Ja būs viena minūte par daudz, tas būs ķieģelis.
Jā, par to...
Velns!
Nu, es pateicu dažiem draugiem, ka tu būsi, un...
Tu man nebiji stāstījis, ka piedzēries un kādu nogalināji.
Un tagad domāju: varētu būt savādi, ja tu tur būtu.
Tas nekas.
Es atvainojos, vecīt!
Nevajag.
Es saprotu.
Velns, vecīt!
Klau, Lūis! Es...
Varbūt tu ej, un es...
Es aizslēgšu.
Labi.
Ei!
Priecīgu Pateicības dienu!
Tev arī.
Par pavāru!
Par Šonu!
- Es zināju. - Jā.
Nē.
Tā. Mūsu mamma šodien netika,
bet es gribētu turpināt vienu no viņas mīļākajām tradīcijām.
Tātad iesim pa apli un katrs pateiks, par ko viņš ir pateicīgs.
Kurš grib sākt?
Pirmkārt, gribu teikt: esmu pateicīgs, ka varu uzņemt Horhi mūsu mājās,
bet, mamm, tev jānomierinās.
Bet re, cik viņš ir smuks.
Nevaru to izslēgt, vecīt.
Bet visvairāk esmu pateicīgs par to, ka atkal visi esam kopā.
Tas man nozīmē ļoti daudz.
Es tevi arī mīlu, tēt.
Esmu pateicīgs par savu ģimeni.
Es arī.
Tie esat jūs visi.
Par manu vīru.
Par manu sievu.
Ku-kū!
- Tiešām? - Kas par sviestu?
- Kas par lietu? - Labi.
- Arī par mūsu puikām. - Jā.
Esmu pateicīga, ka tieku pieņemta. Tiešām.
Viņa pateica manējo.
Bet nopietni - esmu ļoti pateicīgs, ka tieku pieņemts.
Esmu pateicīga par savu māsu.
Par manu glīto jauno istabas biedru.
Ka nākamajā Pateicības dienā abi būsim tēti.
Ka...
Pols ir pieveicis to tītara kāju.
Ka es varu būt te, nevis sasodītā Morongo.
Labi.
Laikam mana kārta.
Tava kārta kam?
Sveika! Atvaino, ka nokavēju.
Nekas. Es tieši mēģināju izdomāt, par ko esmu pateicīga.
Gan jau kaut ko izdomāsi.
Un tu teici, ka visiem kaut kas jāatved.
Atvedu tavu mammu.
- Nu velns! Ei, tā nav mana mamma. - Ak!
- Nē. - Vai atvedi kaut kādu svešu kundzi?
Nē, es neatvedu svešu kundzi. Šī ir mana tante.
- Apžēliņ! - Jā, velns!
Tava mamma ir tā.
Es atvedu kūku.
Cik mīļi!
Kādu kūku?
Ar āboliem.
- Ar kādiem āboliem? - Mīļais!
Uzmanību!
Pienāk vilciens uz Union Station.
Kamēr vilciens nav pilnīgi apstājies, lūdzu stāvēt aiz dzeltenās līnijas.
Paldies.
EI, ESMU STACIJĀ. TU TUVUMĀ?
MAN TIEŠĀM NODERĒTU DRAUGS
- Ei, pa, pa. Jums jāpagaršo šī. - Ak dievs!
Tā ir tik laba.
- Jauks gājiens. - Cenšos.
Es vēl nepateicu.
Ei, es vēl nepateicu.
Vairums no jums zina, ka es te esmu spiestā kārtā.
Man tiešām nepatīk būt uzmanības centrā.
- Nav tiesa. - Šaubos.
Tā ir, kad es nevaru to ietekmēt.
Kā es nevarēju ietekmēt to, ka šodien esmu te,
es nevaru ietekmēt arī šo.
Es neiedzēru zāles, jo es...
gribu tās pietaupīt reizēm, kad man tās tiešām vajadzēs.
Ne, lai slēptos no jums.
Dažreiz ir grūti sevi nežēlot.
Ziniet, nabaga es ar savu...
sabojāto, trauslo ķermeni.
Bet tad es aplaižu acis šai istabai un...
un es sev saku...
"Paveicies.
Man ir paveicies."
Es nezinu, cik ilgi vēl es...
ar jums strādāšu, ar jums izklaidēšos, ar jums smiešos.
Ceļš kļūst arvien grūtāks un grūtāks.
Bet es zinu, ka tikšu galā
jūsu visu dēļ, kas te esat.
Un par to es esmu pateicīgs.
Jo mēs varam tikt galā ar visu...
ja mums ir cilvēki, uz kuriem varam paļauties.
Es uz jums paļaujos.
Labi.
Uz otru pusi.
Mīlu tevi.
Pol, iepazīsties ar maniem dēliem!
Jā.
Paldies.
Jā. Nav, par ko.
Ei, vecīt!
Izrādās - manai meitai ir lielāka atkarība no mobilā, nekā man šķita.
Tie bija grozā. Garš stāsts.
Kāpēc tu esi te?
Laikam esmu te viņas dēļ. Alises dēļ.
Droši vien arī Tijas dēļ.
Lielākoties esmu te sevis dēļ.
Pēdējie gadi bija sūdīgi.
Jā.
Kā ir ar viņu? Kāds ir viņas stāsts?
Viņa, bez šaubām, ir skolotāja.
Un viņa tikko ir aptvērusi, ka aizmirsusi kaut ko ļoti svarīgu.
Kontroldarbs. Nav 2. numura zīmuļu.
- Murgs. - Un tā nav pirmā reize.
Kā ar viņu? Viņš ir nomākta rokzvaigzne.
Nē, viņu es pazīstu. Viņš ir algots slepkava.
JA JUMS VAI PAZĪSTAMAM CILVĒKAM VAJADZĪGS ATBALSTS,
INFORMĀCIJU ATRADĪSIET VIETNĒ APPLE.COM/HERETOHELP.
Tulkojusi Inguna Puķīte