Gaby vedno kritizira mojo knjigo.
To je najbolj razumljiva in izčrpna knjiga
o sodobni kognitivni vedenjski terapiji.
Lepo. Kdo jo je napisal?
Nihče, samo povedal sem ti.
Kako si?
Pizda.
V redu sem. Dobro sem.
Dober terapevt si. Veš, kaj bom rekel.
Ne veseli se prehitro.
Rekel sem dober, ne odličen.
Vem, toda bilo je, kot bi rekel odličen.
Mogoče.
Nikoli si ne boš odpustil, ker si kot oče zatajil,
dokler se ne boš izpovedal Alice.
Morda te bo vseeno krivila.
Toda zdravilna je izpoved.
To je smisel izpovedi.
Ni važno, kaj reče duhovnik.
Gre za to, da priznaš dejanje in zakaj je bilo to napačno.
Nočem, da bi Alice mislila, da zaradi nje trpim...
Tega ne bom naredil.
Prav.
- Je to vse? - Za zdaj.
Moral bi mi prinesti bombone in novo kapo.
Na tvoji mizi so, Paul.
Vem, da se ti zdi smešno, toda všeč mi je.
Dobro.
Prekleto.
Lepo.
Osredotoči se. Daj.
Tale bo močna.
- To. - Jaz bom.
- Si v redu? - Dobra igra.
Samo 3:0 je.
Ampak nisi dovolj dober, da bi bilo zabavno.
Fantje so prišli za zahvalni dan in veliko dela imava.
Kot nakup tekočine za vžigalnik, da po odhodu zažgeta rjuhe?
Nikoli ne prerastejo masturbacije, kajne?
Ne.
- Sta nared za otroka? - Še štiri mesece imava.
Še nista začela s pripravami? Sta zadrogirana?
- Malo. - Si hotela travo?
Oba delata.
Če ne bosta takoj začela iskati varuške,
vama bodo morali pomagati starši.
Ko sva dobila prvega,
je prišla moja mama, vrgla stran Lizino placento in od takrat ne govorita.
- To ni edini razlog. - Brez staršev.
Obdržala si placento?
- Ja. - Pusti to.
Zdaj samo še na to mislim.
Pomiri se. Pomagala vama bom iskati varuško.
Super si. Sporoči, koga boš našla.
Saj boš tam, bedak.
Okej. Še ena igra za sprostitev. Zamenjajmo partnerja.
- Nezahtevni proti zahtevnim. - Dajva.
Poglej. Ve, kdo je kdo.
Naravnost v trebuh. Dajva.
Mama, vem, da si še jezna, in to upravičeno.
Tako je.
- Torej se strinjava. - Ja.
Pridi na zahvalni dan. Na črni petek si lahko spet jezna name,
čeprav bi morale takrat črnske družine držati skupaj.
Zakaj molčiš? Je jebena Nikki s tabo?
- Pazi na jezik. - Zelo je nesramna.
Poslušaj, kuzla, ne vmešavaj se v družinske zadeve,
ali pa bom prišla pote kot jebena Tony Soprano.
Poskusi, če si upaš. Kar daj.
Saj bom.
Pošlji mi svoj račun Venmo, za tisti dodaten večer v soboto.
- Seveda. - Hvala.
- Mama, lahko pridem pote. - Žal mi je, Gaby.
Zdajle je pretežko. Pretežko je.
Ne bo je.
Kaj? Si povedala, da pride Derrick?
Ga mama noče spoznati?
Tudi Derricka ne bo. Tudi to sem zajebala.
Nisi videl mojega pogleda, da utihni?
Sem, toda vedno tako gledaš.
Ne vem, če znaš drugače. Ta je drugačen.
Pridi sem. Mi hočeš zariti glavo v velike skrivne joške?
Daj no. V najboljšem primeru so srednje velikosti.
- Morala bi jih videti. - Neštetokrat sem jih videla.
Vem, ampak ležala sem.
- Daj no. - Vem, ljubica.
- Všeč mi je drgnjenje joškic. - Meni tudi.
Ne vem, kaj se dogaja, zato bom kar govoril.
Jedilnik za zahvalni dan.
Puran, šunka, makaroni s sirom, zelenjava in omaka.
Madonca. Lepo, da boš kuhal za Gaby.
Niti ne. Pošteno mi je zaračunal.
- Tako to je. - Me bo pa poučil,
da se bom pretvarjala, da sem sama kuhala. "Razkoščičila sem šunko."
- Ne. - Prašiči imajo kosti, Sean.
Moram iti. Bi tudi ti potipal joškice?
- Zakaj pa ne? - Kul.
Papigi.
Ker Alice zdaj tako rekoč živi pri tebi,
sem jo hotel pozdraviti, a je očitno ni.
Tukaj sem.
Nisem vedel, če si vedela, da sem jaz tu.
- Sem. - Kul.
- Kruto. - Žal mi je.
Adijo.
- Kaj je, model? - Hej. Naredi mi uslugo.
Povej Alice, da sem ji na voljo, ko se bo hotela pogovoriti.
Ne preveč direktno. V kakšnem žargonu.
- Kot bestica, na primer. - To ne bi bilo kul.
- Pa si izmisli kaj svojega. - Prav.
Zelo vam je do tega, kajne?
Ja, takšen sem.
Mojih staršev sploh ni na zahvalni dan.
Mama je v kazinoju Morongo.
Tudi moj oče je tam, a ima sodno prepoved približevanja.
Ko ona hazardira, je on v bazenu.
- Ko pa je ona v bazenu... razumete. - Ja.
Lepo je bilo poklepetati.
Se vidiva, model.
Tole z zdravili ni dobra novica,
ampak predelujem jo.
Ali to pomeni, da nočeš govoriti o tem
- in kako se ob tem počutiš? - Tako je.
Povej Meg, da sem na Instagramu videla njeno novo pričesko. Super je.
Julie želi, da veš, da te zalezuje.
Nič hudega. Seksi je.
Vesela sem, da je tam, kajti kličem zato...
Zelo smo veseli, da za zahvalni dan prideta sem, ampak...
Masonova ekipa je danes zmagala v lakrosu.
Kar je noro, ker so zanič, in zdaj moram...
Vikend moramo preživeti na turnirju v Mainu.
Kaj če namesto tega, da prideta sem, mi pridemo k vama čez nekaj tednov?
- Oče, grozno mi je žal... - Nikar. V redu je.
Razočaran sem.
Ampak v redu bom.
- Rada te imam. - Tudi jaz tebe.
Ni nama treba v Connecticut.
Lahko sva tu in ne delava nič. Najboljši zahvalni dan.
Še si na zvezi, oče.
- Moj feler. - Ja, poreden si.
Minuli teden sva dosegli napredek, ta teden pa bo še bolje. Prav?
Ker sem polna energije.
Kar vstopi. Takoj pridem.
Paul. Menda ostaneš v mestu. Sporoči, če prideš na zahvalni dan.
Ne. Če Julie poveš, da si naju povabila, te bom ubil.
Hvala za hiter odgovor.
- Hej. - Hej.
Ne pozabi, kasneje se dobiva na kavi.
Daj no. Pa ne še en "klepet".
Si zmenjen s hčerko?
- Nimaš boljšega dela. - Sranje.
Ja.
Hej, je vse v redu?
Oprosti. Nisem vedela, koga naj pokličem.
Kaj se dogaja?
Prišla je kupit antialergik, potem pa ukradla nujno kontracepcijo.
Se lahko pomeniva?
Kaj se dogaja?
Si v redu?
Nerodno mi je.
Connor je doma, spet sva skupaj in kondom je počil.
- Vem, da sem nepoboljšljiva... - Ne, ne, ne.
- Nisem še klical policije. - Dobro. Poslušajte.
Dober otrok je.
Lahko plačam za tole in pozabimo na to?
- Hvala, model. - Zakaj vas tako kliče?
- Ne. Vsem reče tako. - Meni ne.
- Ker niste model. - Najprej vas mora spoznati.
Mora te spoznati. Je to vaša hči?
- Ja. - Ne.
Ne, prijateljica je.
Prijateljica moje hčerke. Včasih se družimo.
Zakaj vse, kar rečem, zadevo poslabša?
- Ne vem, a ni mi všeč. - Meni tudi ne.
Odšel bom. Upam, da si tudi vi želite, da opravimo s tem.
- Seveda. - Odlično.
- Hvala, Jimmy. - Ja.
- Si dal dovolj še za žvečilko? - Prekleto, Summer.
Veselim se, da greva k tvojim za zahvalni dan.
Imate kakšne posebne navade?
Ne. Običajno gledamo nogomet, preveč jemo,
ko pade mrak, pa se mama zjoče, ker je nihče ne ceni.
- Komaj čakam. - Zabavno bo.
- Se vidiva, Alice. - Adijo.
Hvala za pomoč. Zabavno je, kajne?
Zelo. Takoj me ubij.
Zakaj si prišla?
Samo s tabo lahko govorim.
Vsi mislijo, da sem prestroga do očeta.
Ne vem. Vse življenje je bil mega tip, ki je vsem pomagal.
Ti si bil tujec, ki se je pretepal,
pa te je povabil, da se vseliš k nam. Še veš?
Ja, spomnim se.
Rekla sem, da bi mi veliko pomenilo, če bi Louisu pomagal,
- pa vseeno noče. - Razumem te.
Ko sem imel težave z očetom,
sem mu rekel, da morava biti bolj odkrita
glede svojih občutkov, in zdaj je čisto drugačen človek.
- Res? - Seveda ne.
- Ne razumi narobe. Trudi se. - Ja.
Rečem mu, da ga imam rad, on pa nameri vame in tleskne s prsti.
- To pomeni, da me ima tudi on rad. - Ja.
O tem sem govoril s Paulom. Rekel je...
"Če imaš nekoga rad, ker upaš, da se bo spremenil,
to ni ljubezen."
- Dober si bil. - Hvala.
Toda prav ima.
Prava ljubezen je, ko nekoga sprejmeš, ne glede na napake.
In...
Moj oče si je to zaslužil. Za vedno.
Jebi se, ker si zdajle čustveno zdrav.
Moj feler.
Super stanovanje.
Ja, Liz me je spodbujala, naj ga kupim.
Deloma kot naložbo
in da se lahko umaknem nekam, kjer nje ni.
- Pride kdaj? - Ja.
Takrat je oblečena v usnjene hlače, ime pa ji je Veronica.
- Povej. - Ne maram, da pritiskajo name...
Ne. Motil sem se. Ne povej.
- Res? - Ja.
Žal mi je, da se vama z Gaby ni izšlo.
Zakaj si mi jo sploh predstavil?
- Mater. - Mislil sem,
- da bi bila super par. - Jaz tudi.
Najhuje je, da najbrž sploh ne misli name.
Ne neham misliti nanj.
Sinoči sem imela nore sanje,
da sem se v nobel hotelu mečkala s Keanujem Reevesom.
Derrick je bil receptor, portir in glavica Keanujevega penisa. Noro je bilo.
Te čisto normalne sanje bi ti morale nekaj povedati.
Prav ima, ampak ni mi všeč, da imaš še druge prijateljice.
To sva že predelali. Lahko imava še druge prijatelje. Mater.
Nočem drugih prijateljev.
- Morala se boš sprijazniti. - Ne!
Z Aliyah sva se zbližali, ko je načevljala obupnega Nica.
Ne razumem težave. Derrick se zdi super.
Fantastičen je. Kot moj mož, ampak črn.
In to je edino, kar bi izboljšalo mojega moža.
Pa lase bi moral ohraniti, ampak potem bi bil zanimiv črnec.
- Kaj bi mu delala. - Jaz bi ga raztrgala.
Sranje. Vse življenje za nekoga skrbim.
Všeč mi je, če me potrebujejo.
Zato sem bila samo s takimi, kot je Nico. Vesta, kaj je bilo pri tem najbolje?
- Zastonj heroin. - Nočem, da si mi bolj všeč.
Nisem bila pod pritiskom.
Če ostaneš z razvalino, si ti svetnik.
Če odideš, je kriv on, ker je razvalina.
Derrick pa me hoče, vendar ne potrebuje.
Ne moreš stran. To je srhljivo.
Pokliči ga.
Pogum ne pomeni, da te ni strah,
ampak da nekaj narediš, čeprav te je strah.
O bog. Dobro si povedala. Rekla bom, da je to moj izmislek.
Sranje, moram iti.
- Rada te imam. - Enako.
- Čedalje bolj si mi všeč. - Zakaj je bilo to potrebno?
- Si prva varuška na razgovoru. - Ljubše mi je au pair.
Super. Zelo nobel.
- Oprostita za zamudo. - Mojbog, Liz.
Ljubka je in domišljava. Všeč mi je.
Štampiljka iz nočnega kluba ni tako ljubka.
Se nisi oprhala, da bi jo sprala? Naslednja.
- Kakšna bi bila vaša dnevna rutina? - Rada se prilagodim otroku.
- Ja, ker so dojenčki zelo pametni. - Zelo so intuitivni.
Niso. Adijo.
- Spotoma vzemite vodo. - Pa ne gazirane.
Materino mleko lahko dobim prek oglasov.
Zakaj me sploh gledata? Odločno ne!
- Odločno ne. - Odločno ne.
Kako sta? Sem Chris, kličejo pa me Topher.
- Poda se ti. - Dva vzdevka.
- Ne pride v poštev. - Daj no, Liz.
Veš, da ne zmoreta.
Ne moti se.
- Povej kaj o sebi. - Znam z mikrovalovko.
- To je pa težko. - Mojbog.
Kaj?
Imam OKM, zato sem zelo točna.
To moram vam razložiti.
Bistra je.
Opravila sem tečaj oživljanja. Otroka je treba naučiti zaspati.
Najbrž bo zvenelo osladno,
toda plemenito je, če pomagaš graditi družino.
- Jo lahko najamemo? - Dolgočasim se.
Ja.
Prosim, prosim, delajte za naju.
V redu.
Če boš klicala, bom morda na Mikonosu s prijateljem Topherjem, Charlie pa ne.
Ne zijaj v moje pecivo.
Rekel sem, da naroči svojega, ker ga nočem deliti,
pa si mi rekel bedak in da nočeš peciva.
Pred petimi minutami.
- Ljudje se spremenijo. - Prekleto.
Hvala.
Zakaj se smehljaš?
Temu. Vama dvema. Jaz sem zaslužen. Sprijateljil sem vaju.
Lahko še urediš, da se ženska zaljubi vame?
- Ni čarovnik. - Boleče.
Zakaj sem tu?
Ko spiješ, želim, da se greš pogovorit z Alice.
Lahko rečeš, da se ji nisi odprl zato,
ker si jo hotel zaščititi, vendar ni res. Sram te je.
Kot je mene pred ljudmi sram moje bolezni.
Vidijo, da se tresem, in smilim se jim.
To sovražim. Sram je toksičen.
Zato sem se odločil, da se bova skupaj soočila s sramom.
Zjutraj nisem vzel zdravil,
da me bodo vsi videli takega, kot sem.
Paul, to je izjemno.
Ne opazim tresavice.
Ker sem vzel zdravila.
- Ustrašil sem se. - Ti pa si pogumnejši.
- Kaj pa vem. - Jaz vem.
Vsakdo, ki je preživel, kar si ti,
pa ni ciničen in izčrpan...
Navdihujoče je.
Hvala, Paul.
- Res? Oba. - Slasten je videti.
- Kliče me. - Striček Božiček.
- Privoščita si. - To!
Tega bi se morala najbolj sramovati.
No, prav.
Zdaj smo ptiči.
- Hej, ti si. - Živjo, kako si?
- Bova začela s kramljanjem? - Ja. Ne vem.
Prav. Namenjen sem na tržnico,
ker je teta pozabila glavno sestavino za sladki krompir.
- Sladki krompir? - Ne, bombone.
- Ogabno. Se ne stopijo? - Ne, kasneje jih doda.
- Ni mi všeč. - Bi rekla.
Poslušaj.
Derrick.
Razmišljala sem.
Nisem vajena resnično dobrih stvari,
zato jih sabotiram.
S tem se moram spoprijeti.
Mislim, da je najbolje začeti z nečim,
kar bi morala narediti že zdavnaj.
Zato...
Derrick, čudovit si
in zanima me, ali bi vseeno prišel na zahvalni dan?
Lahko nekaj prineseš. Pito ali nekaj takega.
Pita bo v redu.
Pozabila sem nanjo.
Ne vem, Gaby. Odprl sem se ti, ti pa si me pustila v negotovosti.
Zelo sem se trudil, da bi prezrl opozorila.
Narediva takole.
Predelaj, kar moraš predelati,
in ko boš vedela, me pokliči. Prav?
Ja. Tako bom naredila.
Upam.
Lepe praznike.
Enako.
Ni lepo, da so fantje tu za zahvalni dan?
Mama!
Matthew je odprl moja vrata, prdnil in jih zaprl.
- Matthew, ne prdi v svojega brata! - Sem ti rekel, kreten!
Ja. Čarobni trenutki.
Neumno je. Morala bi se veseliti, da so tu,
a sem žalostna, ker v nedeljo grejo.
Kot bi celo leto nekaj iskala.
Spet sem na jebenem začetku.
- Če lahko jaz kakor koli pomagam... - Ljubi mož, v redu sem.
Ko se ukvarjam s kamni, sem včasih melanholična.
Vem.
Ampak, bo že.
Saj veš, kaj Veronica vedno pravi.
- "Dihaj skozi nos?" - Ne, tisto drugo.
- "Jebeš to, zabavajva se." - Tako je.
Lahko greš. Pojdi.
Nenapovedan gost.
- Derek. Živjo. - Hej.
Izvoli.
Sta našla varuško?
Manjša ovira. Kellie, ki sva jo izbrala, ne more ob ponedeljkih in petkih,
kar nama ne ustreza.
Za ta dva dni sva ji ponudila dodatnih 500 dolarjev,
zdaj pa naju izsiljuje, ker ve, da sva obupana.
- Prevečkrat sem rekel prosim. - Ne. Res je.
500 dolarjev?
Naj Liz prevzame, pa vama plačam 600.
- Kaj? - To je noro.
Prav. Sedemsto.
- Ne bova ti jemala denarja. - Ne? Ne bova.
Pa naj naredi zastonj.
Imela bosta nekoga, ki mu zaupata, in z veliko izkušnjami.
- Olajšala vama bo življenje. - Mislim...
Ne vem. Je noro, če mislim, da bi šlo?
Liz zna z otroki.
- Ja. - Ja.
Ko bo otrok spal, bo lahko malo gospodinjila.
- Jebi se. - Si videl?
Dobro. Za to je bilo skoraj vredno priti.
- Samo dvoje vaju prosim. - Ja?
Ko jo bosta vprašala,
- nisem jaz predlagal. - Velja.
Čeprav bo varuška samo dva dni,
bo hotela ukazovati drugi varuški.
- Ne. - Tega ne veš.
Mislim, da vem.
Vau.
Hej, robavs.
Si spreten z rokami?
- V seksualnem smislu? - Zakaj bi me to zanimalo?
Ne vem, zato sem zmeden.
- Ampak pri tem sem spreten. - Kul, vsem bom povedala.
- To pa cenim. - Ujemi.
Matervola. Končno sem ga dobil.
Tisti je, ki sva ga skupaj našla.
Rada te imam.
Hvala, Liz.
Si še vedno nesrečen zaradi Alice?
- Ja, še zbiram pogum. - Razumem.
Jimmy,
pogum ne pomeni, da te ni strah,
ampak da ti ni treba narediti grozljive stvari in se počutiti kot...
A to vseeno narediš. Razumeš? Tako nekako.
Tudi jaz te imam rad.
Zdaj pa pojdi.
Hej, jaz sem. H Gaby grem.
- Morava se pomeniti. - Hej, oče.
Adijo.
Pustil sem ti sporočilo.
Slišala sem. Summer mi je povedala, kako si ji pomagal.
To je bilo kul. Čisto tebi podobno.
Ja.
Nekaj ti moram povedati.
To bi moral narediti že zdavnaj.
Ničesar ti ni treba reči.
Vseeno mi je, če ne boš nikoli govoril z Louisom.
Ni bilo pošteno, da sem to zahtevala. Rada te imam.
- Zelo. - Pizda!
- Kaj je?
- Meni?
- Ja. - Nič.
Lažje bi bilo, če mi ne bi bilo treba govoriti.
- Ni ti treba. - Moram.
Punca, vsak starš...
...si želi, da bi bil ob hudih trenutkih dorasel situaciji.
Mislil sem, da to zmorem. Da bom junak.
Da bom tvoj junak.
Pa nisem bil.
Ko se je Louis vrnil v najino življenje,
je bil živ opomnik tega,
kako sem te razočaral, ko si me najbolj potrebovala.
Z mamo sva vedno govorila, da si najboljše, kar se nama je zgodilo.
In še kako res je.
Moral sem ji obljubiti, da ne bom zajebal.
Pa sem. Zajebal sem.
Zajebal sem.
Alice, si, kdor si, čudovita ženska,
in to kljub meni.
In to me najbolj teži.
Najbolj me teži, da sem tako zanič oče.
Zelo mi je žal.
Zelo zelo mi je žal...
da nisem boljši.
Prav imaš. Zajebal si.
Toda pozabil si na veliko dobrih stvari.
Na ogromno spominov.
Na skupne izlete in ko si me nosil na ramenih.
Z mano si plezal na drevesa in fasal pretres.
Naučil si me rolkati in fasal pretres.
Naučil si me špansko, ker mama ni znala.
Jeziki so ji šli, a z mano ni imela potrpljenja,
ti pa si brez nejevolje z mano sedel ure in ure.
Soy... estoy berenjena, papá.
- Rekla si, da si jajčevec. - Nisem rekla, da mi gre dobro.
Po mamini smrti, ko je bilo najhuje,
sem bila nekega večera po treningu zelo utrujena
in zaspala sem na kavču.
Ko sem se zjutraj zbudila, sem bila v svoji sobi.
Tudi ko si bil najbolj na dnu, si me vseeno odnesel gor.
Tako sem vedela, da si še tu.
Morda si bil za hip res slab oče,
si pa tudi jebeno najboljši oče.
Veliko srečo imam, da si moj.
Hija mía, te quiero.
Pridi sem.
Si rekel nekaj lepega po špansko? Očitno je, da ne razumem.
- Vem, čudna izbira. - Ja.
Ne bom jebeno zamujala! Čez pet minut bodi pripravljen!
Will, ljubček.
Ja, mama.
Misliš, da si primerno oblečen za zahvalni dan?
Kaj je narobe?
Oblečen si v strgane kavbojke, na čepici pa piše "jebač".
Prav ima. Obleci druge hlače. In vrni mi čepico.
- Prav. - Ljubi bog.
- Hej. Živjo. - Živjo.
S čim sva si zaslužila to čast?
Liz, Kellie je lahko varuška samo za polovični čas.
- O ne. - Morda bo slišati noro,
ampak, ali bi lahko otroka čuvala dva dni na teden?
- On vaju je nagovoril. - Prekleto.
- Ne. - Omenil je.
Ja. A ne dovoliva, da nama plača. Razen če to hočeš.
- Ubijaš me. - Jebenti.
Nikoli nisem razumel, zakaj se omalovažuješ, ker si zgolj mama.
Izjemna fotografinja si, edina na svetu loščiš kamne,
toda rada vzgajaš otroke.
Smoter, ki si ga iskala?
To je to.
To je tvoj talent.
Sprejmem.
- To! - Ja.
Hvala.
Druga varuška bo pod mojo komando.
- Povedala sva ji. - Prav.
- Kako ste, modeli? - Summer, dobila bom otroka.
Čestitam. Temu sem se za las izognila.
O bog.
- Govoril sem z njim. Kondome... - Nisi.
- ...sem dal v vsak kotiček sobe. - Škatlo rabi...
Greva naravnost po hrano ali greš najprej po svojo čredo?
Prav.
Popoln zahvalni dan, kajne?
Ob burgerjih in nogometu.
Tole ni pot do restavracije.
Zakaj si tako zrihtana? Sem spet ugrabljen?
Žalosten bi bil, če ne bi šla h Gaby.
Samo za nekaj ur.
Vzela sem tvoja zdravila, če jih boš hotel vzeti pred večerjo.
- Sploh nisem primerno oblečen. - Suknjič je v prtljažniku.
Na pomoč! Ugrabili so me!
- Kristus, pomiri se? - Pomagajte!
Kristus.
Najhujši zahvalni dan.
- Hej! Kdo krade fižol? - Jaz.
- O bog. Puran je fantastičen. - Hvala.
Očistila sem ga in ga pomočila v pomarančno glazuro.
Preveč latovščine. Hočeš reči, da si res vse tole sama naredila?
Utihni, ali pa bo tvoja rit kot puranova.
- In ni mišljeno seksualno. - Razumem.
Boš ti razrezal ptiča, ker ga jaz ne znam.
Ja, gospa.
Čas je, da zasijem.
- Pazita dami! Prihajam. - Kristus.
- Takole. - Dobro.
- Suknjič. Sleci ga. - Kaj?
Ne vem, kaj počnem, ampak to ne spada zraven.
Tale ptič bo dobil vse, kar spada zraven.
O bog.
- O, super je. - Ja.
Ker smo vsi v Sestrstvu kamna, obstaja skrivno rokovanje?
- Vse bo uničil. - Rokujta se.
Takole in tleskneš s prsti.
- To sovražim! - Počasi Liz.
- Hej, Julie. - Živjo, ljubica.
Živjo, Paul.
- Na silo me je zvlekla sem. - Nehaj s tem. Oblečen si v trenirko.
Lahko se na skrivaj praskaš po jajcih.
Briga me, če kdo gleda ali ne.
In ti, Judež.
Vedel si, da me bo ugrabila, pa si molčal?
Če tebe ni tu, sploh nisem povabljen.
Ne dotikaj se sira z roko.
Posluh. Preden se lotimo hrane, želim nekaj oznaniti.
- Ja, Liz? - Zakaj je Aliyah s tabo v kuhinji?
V redu si, kajne?
Vesel zahvalni dan. To je praznik pripadnosti.
- Ne. - V redu.
Otroci, telefone dajte v to preklemansko košaro.
- Ti si Matthew, kajne? - Ja.
- Koliko si star? - Triindvajset.
- Štiriindvajset. - Štiriindvajset.
- Matervola. - Jaz imam bistrega.
- Vau. Dajte telefone sem. - Pa te je.
- Brian. - Kaj je?
Tole mi boš moral izročiti.
- Kaj? - Ja.
Ne! To je butasto. Imate tako slabo mnenje o meni?
Daj že.
- Zakaj si na Wayfairu? - Hotel sem otoman, kot je tvoj.
- Hvala. Daj telefon. - V redu. Oprosti.
- Pojdimo jest. Paul, boš začel? - Dajmo že.
- Odlično. - Gremo.
- Pomenili se bova pri sladici. - Vem...
Ja, obljubim.
Hej.
- Nisem ga obliznil. - Hvala. Nočem ga.
- Hvala. - Hvala.
VESEL PURANJI DAN!
ENAKO! JE TO PURAN?
SKORAJ
- Še ti. Daj. - Trenutek.
- Izvoli. Rada te imam. - Hvala. Tudi jaz tebe.
- Mi podaš tole? - Seveda.
Hvala.
Zakaj smo morali danes odpreti?
Imela sva eno stranko, ki je naročila 50 puranjih sendvičev.
Kajne?
Kdaj hočeš, da se vrnem?
Narastek se mora peči točno določen čas.
Minuta več, pa je kot opeka.
Ja, glede tega...
Pizda.
Prijateljem sem povedal, da prideš in...
Nisi mi povedal, da si v vinjenem stanju nekoga ubil.
Mislim, da bo neprijetno, če boš tam.
V redu je.
- Žal mi je. - Naj ti ne bo.
Razumem.
Sranje.
- Louis, jaz... - Pojdi, jaz pa bom...
Zaklenil bom.
Prav.
Hej.
Vesel zahvalni dan.
Tudi tebi.
Zdravica za kuharico.
- Na Seana! - Vedel sem.
Ne.
Najina mama danes ni mogla priti,
a bi rada nadaljevala njeno tradicijo.
Naj vsak pove, za kaj je hvaležen.
Kdo bo začel?
Hvaležen sem, da je z nami Jorge,
ampak mama, pomiriti se moraš.
- Kako srčkan je. - Tega ne morem izklopiti.
Predvsem
pa sem hvaležen, da smo spet vsi skupaj.
To mi veliko pomeni.
Rad te imam, oče.
Hvaležen sem za družino.
Jaz tudi.
To ste vi vsi.
Za svojega moža.
- Za svojo ženo. - Halo?
- Resno? - Kaj klinca?
- Kaj zaboga? - Prav.
- Tudi za fante. - Ja.
Hvaležna sem, da ste me vključili.
Prehitela me je.
Toda zares sem hvaležen, da ste me vključili.
Hvaležna sem za sestro.
Za svojega čednega cimra.
Ker bova naslednji zahvalni dan oba očeta.
Da...
je Paul končal skubiti to kost.
Da sem tukaj, ne pa v jebenem Morongu.
V redu.
- Jaz sem na vrsti. - Za kaj?
Hej. Oprosti, da zamujam.
Nič hudega. Razmišljala sem, za kaj sem hvaležna.
Boš že potuhtala.
Rekla si, da mora vsak nekaj prinesti. Jaz sem tvojo mamo.
- Sranje. To ni moja mama. - O bog.
- Ne. - Si jo kar s ceste pobral?
Ne, to je moja teta.
- Pizda. - Kristus.
To je tvoja mama.
Prinesla sem pito.
Kako lepo.
- Kakšno pito? - Jabolčno.
- Iz katere vrste jabolk? - Ljubi.
Potniki, pozor.
Prihaja vlak.
Stojte za rumeno črto, dokler se vlak ne ustavi.
Hvala.
HEJ, NA POSTAJI SEM. SI BLIZU? RABIM PRIJATELJA
- Čakaj. Pokusi tole. - O bog.
Zelo je dobro.
- Lepa poteza. - Trudim se.
Nisem še odšel.
Hej, nisem še odšel.
Večina ve, da sem tukaj proti svoji volji.
Nerad sem v središču pozornosti.
- Ni res. - Dvomim.
Takrat, ko nimam nadzora.
Kot ga nisem imel nad tem, da sem tukaj.
In tudi tega ne morem nadzorovati.
Nisem vzel zdravil, ker...
Prihranil jih bom za čas, ko jih bom zares potreboval.
Ne pa, da se skrivam pred vami.
Včasih se stežka ne smilim sam sebi.
Ubogi jaz...
z bolnim, krhkim telesom.
Potem pa se ozrem po tej sobi in...
Rečem si, da sem...
Srečnež.
Srečnež sem.
Ne vem, kako dolgo bom še lahko...
delal z vami, se družil in smejal z vami.
Čedalje težje bo. Toda prenesel bom...
zaradi vseh v tej sobi.
In za to sem hvaležen.
Kajti vse lahko prebrodimo...
če imamo ljudi, na katere se lahko opremo.
Opiram se na vas.
Okej.
Zamenjaj.
Rada te imam.
Paul, to so moji sinovi.
Ja.
Ja, ja, ja.
Hvala.
Seveda.
Hej.
Moja hčerka je s telefonom bolj zasvojena, kot sem mislil.
Bili so v košari. Dolga zgodba.
Zakaj si prišel?
Zaradi nje, zaradi Alice.
In najbrž zaradi Tie.
Predvsem pa zaradi sebe.
Kako ušivi dve leti, kajne?
Ja.
Kakšna je pa njena zgodba?
Učiteljica je. In pravkar je ugotovila, da je pozabila nekaj pomembnega.
Kontrolka. Nima svinčnikov št. 2.
- Nočna mora. - In ni prvič.
Kaj pa on? Zamišljena rock zvezda.
Ne, poznam ga. Morilec je.
ČE RABITE POMOČ ALI POZNATE KOGA, KI RABI POMOČ,
OBIŠČITE APPLE.COM/HERETOHELP.
Prevedla Lidija P. Černi